СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ун. № 759/15187/26 пр. № 3/759/3928/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року  м. Київ
Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., розглянувши справу про адмінправопорушення, матеріали якої надійшли з відділу контролю на автомобільному транспорті ГУНП у м. Києві, стосовно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, гр-н України, ІПН відсутній в матеріалах справи, працює, проживає: АДРЕСА_1 , -
звинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
МАЛЯРЧУК 21 травня 2026 року, приблизно о 10 год. 15 хв., в м. Київ по пр-ту Берестейський, 134/1, МАЛЯРЧУК керував автомобілем «ФОЛЬКСВАГЕН», д.н.з. НОМЕР_1 , який використовував для надання послуг з перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом «Київ – Варшава» без документів дозвільного характеру, що підтверджують використання транспортного засобу на законних підставах, чим порушив вимоги ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про ліцензування», постанови КМУ № 176 від 18 лютого 1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту».
МАЛЯРЧУК та його захисник – Ковальчук А.О. в судові засідання 23 червня, 07 та 15 липня 2026 року не прибув, хоча були завчасно повідомлені про час і місце слухання справи шляхом направлення електронної судової повістки з можливістю вибору дати прибуття до суду у більш зручній час, а 14 липня 2026 року МАЛЯРЧУК особисто ознайомився з матеріалами справи. Зважаючи на те, що судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення права МАЛЯРЧУКА предстати перед судом, враховуючи правила ст. ст. 268, 277 КУпАП, у зв`язку з тим, що в справі є достатні дані про обізнаність особи зі своїми правами, про місце і час розгляду справи в суді, МАЛЯРЧУК під час складання протоколу надав пояснення, відсутні заяви, клопотання, які перешкоджають розгляду справи, суд розглянув дану справу у відсутності МАЛЯРЧУКА та його захисника.
У письмовому пояснення до протоколу про адмінправопорушення МАЛЯРЧУК вину не визнав, та зазначив, що здійснює за цивільно-правовим договором перевезення для компанії ТОВ «Туди Сюди», яка здійснює перевезення громадян на законних підставах та має ліцензію на право здійснення відповідного виду діяльності, а також дозвіл від лізингової компанії на право вивозу автомобіля за кордон. На момент перевірки транспортний засіб здійснював нерегулярне пасажирське перевезення мікроавтобусом на замовлення, також зазначив, що всі необхідні документи є чинними і можуть бути надані на вимогу суду.
Провівши аналіз поданих з протоколом доказів, суд вважає, що винуватість МАЛЯРЧУКА у вказаному правопорушенні доведена поза розумним сумнівом.
Так, за протоколом МАЛЯРЧУК керував автомобілем «МЕРСЕДЕС», д.н.з. НОМЕР_2 для надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом «Київ – Варшава», а працівникам поліції були пред`явлені не всі дозвільні документи.
Ці дані підтверджуються безперервним відеозаписом подій (відеозапис «export-aw7wq», починаючи з 47 хв. 36 сек.), зокрема фіксуються обставини встановлення особи водія МАЛЯРЧУКА, який є водієм автомобіля «ФОЛЬКСВАГЕН», д.н.з. НОМЕР_1 , що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом «Київ – Варшава» (з 48 хв. запису), працівники поліції – співробітники відділу контролю на автомобільному транспорті ГУНП у м. Києві фіксують відсутність у водія документів дозвільного характеру (тимчасовий реєстраційний талон чи тимчасовий дозвіл від фірми «Туди Сюди» відсутній тощо - 49 хв. 40 сек. запису), при цьому працівник поліції пояснює водію, що автобус повинен стояти на тимчасовому дозволі від перевізника (54 хв. 20 сек. запису).
Згідно з вимогами п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного маршрутного транспортного засобу (автобуси, мікроавтобуси) повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;  б) реєстраційний документ на транспортний засіб; г) схему маршруту та розклад руху та документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» (далі - спеціальні правила);  ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з правилами п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає перевезення пасажирів автомобільним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів автомобільним транспортом.
Ст. 20 Закону України «Про автомобільний транспорт» також передбачає, що до міжнародних перевезень пасажирів та вантажів допускаються транспортні засоби, на які є документи, що підтверджують їх відповідність вимогам щодо безпеки руху та екологічної безпеки країн, на територію яких передбачено в`їзд, ліцензія на перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та/або небезпечних відходів (тільки для транспортних засобів перевізників-резидентів), а також національні реєстраційні документи, документи стосовно страхування, номерні та розпізнавальні знаки.
При цьому, згідно з вимогами ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред?являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Зокрема, такі д окументи для нерегулярних пасажирських перевезень: а) для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; б) для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України; в ) для автомобільного самозайнятого перевізника - ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.
Крім того, Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджені постановою КМУ № 176 від 18 лютого 1997 року (далі – Правила), передбачають таке.
До нерегулярних перевезень, які за поясненнями МАЛЯРЧУКА він здійснював, належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені п. 55 цих Правил (п. 52 Правил).
Згідно з п. 51 Правил нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються юридичною або фізичною особою як разові перевезення пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення послуг з нерегулярних пасажирських перевезень та з внесенням автомобільним перевізником інформації про здійснення нерегулярних перевезень до Єдиного комплексу інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті. При цьому, а втомобільний перевізник перед виконанням нерегулярних перевезень пасажирів вносить до розділу “Нерегулярні перевезення” Єдиного комплексу інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті інформацію про:
-найменування та ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта громадянина України, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посаду керівника підприємства, номер телефону та адресу електронної пошти;
-транспортний засіб (марку, державний реєстраційний номер транспортного засобу), що використовується для провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів та внесений до Єдиного комплексу інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті;
-скановану копію (у форматі PDF) договору про замовлення послуг з нерегулярних пасажирських перевезень, укладеного з юридичною або фізичною особою;
-дату і час здійснення перевезень;
-початковий та кінцевий пункти маршруту; 
-маршрут перевезення та мету поїздки.
Замовлення юридичною або фізичною особою послуг з нерегулярних пасажирських перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору (п. 55 Правил).
Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки (п. 56 Правил).
Під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування відповідальності (п. 58 Правил).
Згідно з вимогами п. 60 Правил передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою "Нерегулярне перевезення" на білому фоні. У салоні автобуса на видному та доступному місці розміщується інформація про автомобільного перевізника (для юридичної особи - найменування юридичної особи, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму; для фізичної особи - прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, яка є громадянином України), укладений договір страхування відповідальності (дата укладення, номер), страховика (найменування, місцезнаходження, контактні дані для звернення) та розмір страхової суми.
Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати належним чином засвідчену копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг, а також належним чином засвідчену копію договору страхування відповідальності (страхового поліса чи сертифіката, виданого страховиком) (п. 61 Правил).
Згідно з вимогами п. 145 Правил автомобільний перевізник зобов`язаний, зокрема: забезпечити дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів; організувати проведення контролю технічного та санітарного стану автобусів чи легкових автомобілів перед початком роботи, крім автомобільного самозайнятого перевізника; організувати проведення щозмінного передрейсового і післярейсового медичного огляду водіїв транспортних засобів, крім автомобільного самозайнятого перевізника; видавати водіям та іншим працівникам передбачені законом документи; мати документи для здійснення перевезень згідно із законодавством.
Згідно з вимогами п. 147 Правил водій автобуса зобов`язаний, зокрема: мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії; виконувати вимоги цих Правил, Правил дорожнього руху та правил технічної експлуатації автобуса; мати із собою і пред`являти для перевірки уповноваженим особам передбачені законодавством документи; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса; пройти перед виїздом на маршрут медичний огляд, забезпечити перевірку технічного стану і комплектності транспортного засобу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без отримання необхідної ліцензії чи без одержання передбаченого законом дозвільного документу.
Відтак, МАЛЯРЧУК мав би надати суду передбачені вказаними нормативними актами дозвільні документи для надання послуг з перевезення пасажирів на комерційній основі, що у такому випадку усувало б підстави для його відповідальності за ст. 164 КУпАП, проте цього не було зроблено попри відкладення слухання справи судом.
Отже, оскільки не спростовано та доведено, що МАЛЯРЧУК проваджував господарську діяльність без отримання необхідної ліцензії та без одержання передбачених законом інших дозвільних документів, тому суд його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
При накладенні на МАЛЯРЧУКА стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про його особу, який до адмінвідповідальності притягується вперше. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім призначити йому стягнення у виді штрафу.
На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за якою накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_2  судовий збір за ухвалення постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, тобто в сумі 665 грн. 60 коп.
Строк пред`явлення постанови до виконання – три місяці.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.
СУДДЯ  С.І. ДЯЧУК