печерський районний суд міста києва
Справа № 757/28999/26-п 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гречана С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Учасники судового провадження: представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Івасин О.Р.
В С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №654471 від 01.05.2026, 01 травня 2026 року о 13 год. 45 хв. у місті Києві по бульвару Миколи Міхновського, 25-А, ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C4, державний номерний знак НОМЕР_2 , маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: блідий покрив шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей неприродно реагували на світло.
У зв`язку з виявленням зазначених ознак працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП «КМКЛ №10», однак від проходження огляду у лікаря-нарколога він відмовився, про що складено відповідний протокол та здійснено відеофіксацію події за допомогою технічних засобів відеозапису.
Таким чином, за змістом протоколу ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
У судовому засіданні взяв участь представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Івасин О.Р., який підтримав подане до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та просив у його задоволенні.
На обґрунтування клопотання представник зазначив, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а лише перебував біля автомобіля своєї майбутньої дружини, відчинивши дверцята з метою отримання особистих речей та документів. На думку захисту, працівники поліції безпідставно розпочали перевірку документів, не представилися, не повідомили підстав перевірки та порушили вимоги чинного законодавства.
Крім того, представник звернув увагу суду на те, що, на його переконання, у матеріалах справи містяться суперечності щодо часу затримання ОСОБА_1 , часу складення адміністративного протоколу та часу нібито відмови від проходження медичного огляду. Також захист зазначив, що на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, відсутня зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
На думку представника, наведені обставини свідчать про недопустимість доказів, отриманих працівниками поліції, та виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та участь його захисника, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Суд, вислухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, подані стороною захисту документи та долучені до матеріалів справи відеозаписи, дійшов наступного висновку.
У рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє або керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобіля потенційно може завдати серйозної шкоди. Особи, які реалізували своє право володіти автомобілем та керувати ним, погодилися нести певну відповідальність і виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, зобов`язаний був виконувати встановлені законодавством обов`язки водія, зокрема пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння у визначеному законом порядку.
Відповідно до статті 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтями 251, 252 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а оцінка доказів здійснюється судом за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо доведеності вини особи, суд також виходить із положень статті 62 Конституції України та практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких вина особи має бути доведена поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.
Європейський суд з прав людини при оцінці доказів застосовує критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який знайшов своє відображення, зокрема, у рішеннях від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України», від 18.06.2015 у справі «Ушаков проти України», а також у п. 86 рішення від 11.07.2013 у справі «Вєрєнцов проти України».
Обов`язок суду щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи означає, що висновок про винуватість особи може бути зроблений лише тоді, коли сукупність належних, допустимих та достовірних доказів виключає будь-які розумні сумніви щодо фактичних обставин події.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відповідно до ознак такого стану.
Згідно з пунктом 4 розділу І зазначеної Інструкції до ознак наркотичного чи іншого сп`яніння належать, зокрема, неприродна блідість шкірного покриву, тремтіння пальців рук, зіниці, що не реагують або неприродно реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, та інші характерні ознаки.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння.
На підтвердження вини ОСОБА_1 судом досліджено:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №654471 від 01.05.2026;
-направлення на медичний огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння;
-постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 7119409 від 01.05.2026;
-відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції №472121 та №475446;
-протокол затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 01.05.2026;
-рапорт працівника поліції ОСОБА_3.;
-відповіді Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції щодо проведення службового розслідування;
-лист Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №654471 від 01.05.2026, ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C4, державний номерний знак НОМЕР_2 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: блідий покрив шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей неприродно реагували на світло, після чого відмовився пройти медичний огляд у лікаря-нарколога.
Зміст зазначеного протоколу узгоджується з направленням на медичний огляд від 01.05.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 було направлено до КНП «КМКЛ №10» для проведення медичного огляду. У направленні зазначені аналогічні ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції.
Із дослідженої постанови серії ЕНА №7119409 від 01.05.2026 вбачається, що о 13:45 год. за адресою: м. Київ, бульвар Миколи Міхновського, 25А працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , без реєстраційного документа на транспортний засіб.
Наведена постанова набрала законної сили, не скасована та підтверджує, що ОСОБА_1 фактично здійснював керування транспортним засобом. 
Досліджуючи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції №472121 та №475446, судом встановлено таке.
Із початку відеозапису вбачається, що о 13 год. 39 хв. ОСОБА_1 перебуває безпосередньо на місці водія автомобіля Citroen C4. Працівник поліції повідомляє йому про проведення поверхневої перевірки та підстави її проведення.
При цьому протягом усього спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, не повідомляє про те, що автомобілем не керував, та не висловлює будь-яких заперечень щодо перебування за кермом автомобіля.
О 13 год. 41 хв. під час проведення поверхневої перевірки працівниками поліції виявлено речовину, щодо якої ОСОБА_1 сам пояснив, що це амфетамін, після чого до нього були застосовані спеціальні засоби - кайданки.
Надалі, о 13 год. 59 хв., працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння.
О 14 год. 00 хв. працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я для встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Як убачається з відеозаписів, працівник поліції неодноразово звертався до ОСОБА_1 із запитанням щодо його згоди пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, однак останній не надав жодної відповіді, не висловив згоди на проходження огляду та фактично ухилився від виконання законної вимоги поліцейського.
Суд зазначає, що така поведінка за конкретних обставин справи свідчить про відмову особи від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, оскільки після роз`яснення порядку проведення огляду та неодноразового поставлення запитання щодо бажання пройти огляд ОСОБА_1 не висловив згоди на його проходження, чим фактично відмовився від виконання законної вимоги працівника поліції.
Сам факт застосування до ОСОБА_1 спеціальних засобів та його подальшого затримання у межах кримінального провадження не звільняв останнього від обов`язку виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження медичного огляду та не позбавляв його можливості надати однозначну відповідь щодо згоди чи незгоди на проходження такого огляду.
Крім того, із досліджених відеозаписів не вбачається будь-яких заперечень ОСОБА_1 щодо факту керування транспортним засобом, тоді як доводи сторони захисту про те, що він автомобілем не керував, з`явилися лише під час судового розгляду та не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів.
Разом із тим судом перевірено доводи сторони захисту, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі, а також досліджено усі письмові докази, долучені представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Так, судом досліджено протокол затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок, від 01.05.2026, відповідно до якого фактичний час затримання ОСОБА_1 зазначено 13 год. 52 хв., а протокол складено у період з 14 год. 40 хв. до 14 год. 55 хв. Зазначений документ підтверджує факт затримання ОСОБА_1 у межах кримінального провадження за ознаками кримінального проступку, однак не містить будь-яких відомостей щодо проходження чи відмови від проходження ним медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Таким чином, сам по собі протокол затримання не спростовує викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин та не свідчить про недотримання працівниками поліції процедури направлення особи на медичний огляд.
Також судом досліджено рапорт інспектора ОСОБА_3. від 01.05.2026, відповідно до якого під час патрулювання працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який, за спостереженнями поліцейських, поводився підозріло та помітно нервував. Після прийняття рішення про проведення поверхневої перевірки у нього було виявлено поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною, яку сам ОСОБА_1 назвав амфетаміном, у зв`язку з чим на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.
Наведений рапорт узгоджується із дослідженими судом відеозаписами, на яких зафіксовано проведення поверхневої перевірки, виявлення речовини та пояснення ОСОБА_1 щодо її походження.
Представником особи також долучено відповіді Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, відповідно до яких за зверненням захисника було призначено службове розслідування щодо можливих порушень, допущених окремими працівниками поліції під час оформлення адміністративних матеріалів.
Оцінюючи зазначені документи, суд виходить із того, що вони лише підтверджують факт призначення службового розслідування та проведення перевірки викладених у зверненні доводів. При цьому жоден із наданих документів не містить висновку про встановлення неправомірності дій працівників поліції, визнання складених ними матеріалів недійсними або встановлення порушення процедури оформлення адміністративного матеріалу саме у даній справі.
Навпаки, із змісту відповідей убачається, що службове розслідування лише призначено та триває, а остаточні висновки щодо наявності чи відсутності дисциплінарного проступку на момент розгляду справи відсутні.
Аналогічно суд оцінює лист Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
З його змісту вбачається, що Уповноважений повідомив заявника про відсутність у нього повноважень надавати оцінку законності дій працівників поліції, здійснювати перевірку їх правомірності чи вирішувати питання щодо притягнення їх до дисциплінарної відповідальності. Крім того, у листі зазначено, що відповідне звернення направлено до Національної поліції України для розгляду у межах компетенції.
Таким чином, зазначений лист не містить будь-яких висновків щодо незаконності дій працівників поліції під час оформлення матеріалів стосовно ОСОБА_1 та не може свідчити про недопустимість доказів у цій справі.
Суд також перевірив доводи представника щодо невідповідності часу окремих процесуальних дій.
Дійсно, окремі документи містять різні часові позначки щодо проведення поверхневої перевірки, затримання особи, складення адміністративного протоколу та оформлення матеріалів кримінального провадження.
Разом із тим такі розбіжності самі по собі не свідчать про відсутність події адміністративного правопорушення та не спростовують встановленого судом факту того, що після виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, однак він не висловив згоди на його проходження.
Суд бере до уваги, що саме досліджені безпосередньо у судовому засіданні відеозаписи є найбільш об`єктивним джерелом доказування послідовності подій, оскільки відображають їх перебіг у режимі реального часу.
Із відеозаписів убачається, що після проведення поверхневої перевірки, виявлення речовини та повідомлення ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції було неодноразово запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, однак останній не надав жодної відповіді щодо своєї згоди на проходження такого огляду.
За таких обставин суд доходить висновку, що доводи сторони захисту про відсутність відмови від проходження медичного огляду спростовуються безпосередньо дослідженими відеозаписами, а також узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на медичний огляд.
Суд критично оцінює доводи представника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував біля нього з метою отримання особистих речей.
Такі твердження спростовуються безпосередньо дослідженими судом доказами. Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції №472121 та №475446 вбачається, що на початку відеозапису, о 13 год. 39 хв., ОСОБА_1 перебував саме на місці водія автомобіля Citroen C4, державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого працівник поліції повідомив йому підстави проведення поверхневої перевірки.
Протягом усього спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляв про те, що транспортним засобом не керував, не висловлював будь-яких заперечень щодо перебування за кермом автомобіля та не зазначав, що автомобілем керувала інша особа.
Більше того, із відеозапису встановлено, що о 14 год. 17 хв. на пряме запитання працівника поліції, чи є він водієм зазначеного транспортного засобу, ОСОБА_1 підтвердив, що є водієм автомобіля.
За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту про відсутність факту керування транспортним засобом спростовуються сукупністю досліджених доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та власними поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним під час спілкування з працівниками поліції.
Суд також не приймає доводи представника щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення поверхневої перевірки, затримання ОСОБА_1 , застосування до нього спеціальних засобів, а також щодо можливого порушення вимог законодавства під час документування кримінального проступку.
Предметом розгляду у даній справі є виключно питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини проведення поверхневої перевірки, законність затримання особи у межах кримінального провадження, а також дотримання працівниками поліції вимог кримінального процесуального законодавства не є предметом доказування у даній справі та самі по собі не можуть свідчити про відсутність факту відмови особи від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.
При цьому судом не встановлено будь-яких істотних порушень порядку направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, які могли б поставити під сумнів достовірність або допустимість доказів, покладених в основу протоколу про адміністративне правопорушення.
Посилання сторони захисту на наявність розбіжностей у часі окремих процесуальних дій суд також відхиляє.
Як убачається з досліджених доказів, часові позначки стосуються різних процесуальних дій, а саме: проведення поверхневої перевірки, виявлення речовини, застосування спеціальних засобів, повідомлення про ознаки наркотичного сп`яніння, пропозиції пройти медичний огляд, затримання особи та оформлення адміністративних і кримінальних матеріалів.
Наявність таких часових відмінностей сама по собі не свідчить про недостовірність протоколу про адміністративне правопорушення та не спростовує встановленого судом факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.
Суд бере до уваги, що саме відеозаписи є найбільш об`єктивним джерелом доказування у даній справі, оскільки безпосередньо відображають послідовність дій працівників поліції та поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (постанова КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.2018).
Досліджені судом відеозаписи повністю узгоджуються із відомостями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на медичний огляд, не містять істотних суперечностей та підтверджують, що після виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції йому було неодноразово запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Незважаючи на неодноразові запитання працівника поліції щодо бажання пройти медичний огляд, ОСОБА_1 не висловив згоди на його проходження, не повідомив про готовність пройти такий огляд та не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання законної вимоги поліцейського.
Суд зазначає, що відмова від проходження огляду може бути виражена як у прямому волевиявленні особи, так і у її поведінці, яка свідчить про небажання виконати законну вимогу працівника поліції. У даному випадку саме така поведінка була зафіксована на відеозаписах та узгоджується з іншими доказами у справі.
Оцінюючи всі досліджені докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 252 КУпАП, суд доходить переконання, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, підтверджували порушення процедури направлення на медичний огляд або виключали склад адміністративного правопорушення, стороною захисту суду не надано.
Таким чином, клопотання представника про закриття провадження у справі є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
За таких обставин суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_1 свідчила про небажання виконати законну вимогу працівників поліції та фактично є відмовою від проходження медичного огляду у розумінні частини першої статті 130 КУпАП.
Щодо заявленого представником ОСОБА_1 - Івасина О.Р., клопотання про виклик і допит у судовому засіданні працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також осіб, зазначених у протоколі затримання як поняті, суд зазначає таке.
Відповідно до статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати обставини справи та оцінити наявні докази в їх сукупності. Водночас виклик свідків є доцільним за умови, якщо їх показання можуть повідомити нові фактичні дані, які мають значення для правильного вирішення справи та не можуть бути встановлені на підставі вже наявних доказів.
Обставини спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , послідовність їхніх дій, час проведення поверхневої перевірки, виявлення речовини, повідомлення про ознаки наркотичного сп`яніння, пропозиція пройти медичний огляд та поведінка ОСОБА_1 безпосередньо зафіксовані безперервними відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які досліджені судом у судовому засіданні.
Рапорт інспектора ОСОБА_3 та протокол затримання також долучені до матеріалів справи й отримали оцінку суду в сукупності з іншими доказами. Наявні у цих документах часові позначки стосуються різних процесуальних дій та не спростовують змісту відеозаписів, які об`єктивно відтворюють фактичну послідовність подій.
Особи, зазначені у протоколі затримання як поняті, були присутні під час оформлення затримання у межах кримінального провадження. Відомостей про те, що вони були безпосередніми свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння або пропозиції пройти медичний огляд, матеріали справи не містять. Отже, їх можливі показання не стосуються безпосередньо обставин, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, стороною захисту не зазначено, які саме нові обставини можуть бути встановлені шляхом допиту названих осіб та яким чином такі показання можуть спростувати відомості, безпосередньо зафіксовані технічними засобами відеозапису.
За таких обставин суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатній обсяг доказів для повного та об`єктивного розгляду справи, а виклик зазначених осіб призведе лише до невиправданого затягування судового розгляду, у зв`язку з чим клопотання представника про їх виклик задоволенню не підлягає.
Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із особи, на яку накладається адміністративне стягнення, підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 130, 279, 283, 284 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.
Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світлана ГРЕЧАНА