РІШЕННЯ
Іменем України
06 липня 2026 року 
м. Київ
справа №800/346/17 (9991/1182/12)
адміністративне провадження № П/990/248/26 
Верховний Суд як суд першої інстанції у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М., 
суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І., Стародуба О.П, Чиркіна С.М., 
за участю:
секретаря судового засідання Корецького І.О.,
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Голод О.В.,
розглянувши у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання незаконними та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
І. Процедура й аргументи сторін у справі 
15 листопада 2012 року до Вищого адміністративного суду України надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ), яка в ході судового розгляду справи була замінена на правонаступника - ВРП, у якій з урахуванням зміни підстав і обґрунтування позовних вимог, позивачі просили:
- визнати незаконним та скасувати рішення ВРЮ від 16 жовтня 2012 року в частині внесення подання до Верховної Ради України (далі - ВРУ) про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з посад суддів Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги;
- визнати незаконним та скасувати подання ВРЮ від 18 жовтня 2012 року № 67/0/12-12 про звільнення їх з посад суддів зазначеного суду за порушення присяги.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорювані рішення прийняті всупереч вимогам Конституції України, Законів України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР «Про Вищу раду юстиції» (далі -Закон № 22/98-ВР) та від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі -Закон № 2453-VI).
Крім того, ОСОБА_1 уважав, що ВРЮ порушена процедура прийняття оспорюваних рішень, оскільки він був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, засідання проведено за його відсутності. Також вказував на сплив строку притягнення його до відповідальності.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2013 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначив, що факти порушення, зокрема, ОСОБА_1 присяги судді під час здійснення ним правосуддя є доведеним, оскільки, розглядаючи кримінальну справу № 1-668/11, суддя умисно допустив несумлінність, порушення норм матеріального та процесуального права, що викликає сумнів у його неупередженості та об`єктивності.
Вищий адміністративний суд України також відхилив його посилання на порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, оскільки ВРЮ неодноразово відкладала засідання та повідомляла, зокрема, суддю ОСОБА_1. про дату, час і місце засідання. Позивач також був належним чином повідомлений про можливість ознайомитися з матеріалами перевірки. Щодо строків притягнення судді до відповідальності суд зазначив, що звільнення судді за порушення присяги є спеціально обумовленим видом відповідальності, на який не поширюються строки для застосування і зняття дисциплінарного стягнення. При цьому відповідач взагалі не пропустив означених строків, враховуючи, що початок їх перебігу починається саме з моменту виявлення відповідачем факту порушення суддею присяги.
15 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) із заявою про порушення національними судами пункту 1 статті 6, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), у якій стверджувалося про недотримання принципу незалежного та безстороннього суду та недостатність подальшого перегляду справи судом. Вважав, що його звільнення з посади судді районного суду за порушення присяги було незаконним.
Рішенням від 27 листопада 2025 року у справі «Козак та інші проти України» (CASE OF KOZAK AND OTHERS V. UKRAINE; заява № 54738/13 та 2 інші заяви), яке є остаточним, ЄСПЛ постановив, що:
- «було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції у зв`язку із недотриманням принципу незалежного і безстороннього суду, а також недостатністю подальшого перегляду справи судом»;
- «зокрема у заяві № 54738/13 було порушено статтю 8 Конвенції»;
- «(а) упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявникам такі суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу:
(і) 5000 (п`ять тисяч) євро кожному із заявників у заявах № 54738/13 і № 13080/17 та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватися, в якості відшкодування матеріальної шкоди;
(іі) 2000 (дві тисячі) євро заявнику у заяві № 54738/13 та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватися, в якості компенсації судових та інших витрат (1000 (одна тисяча) євро, присуджених за цим пунктом, має бути сплачена на банківський рахунок пана Є. Бойченка у Франції)»;
- «(b) із закінченням зазначеного тримісячного строку до остаточного розрахунку на зазначені суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти».
ЄСПЛ виходив із того, що він вже встановлював у справах «Олександр Волков проти України» (пункти 109- 131) та «Куликов та інші проти України» (пункти 135 і 136), що на момент подій порядок звільнення суддів за «порушення присяги» характеризувався низкою системних і загальних недоліків, які порушували принципи незалежності та безсторонності, а подальший перегляд справи судом не усував ці недоліки. Суд уважав, що ці висновки однаково застосовні й до цих заяв. З огляду на викладене Суд виснував про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з недотриманням принципу незалежного і безстороннього суду, а також недостатністю подальшого перегляду справи судом.
19 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Великої Палати Верховного Суду про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2013 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку зі встановленням ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов`язань під час вирішення цієї справи судом.
Велика Палата Верховного Суду постановою від 28 травня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2013 року у справі № П/9991/1182/12 задовольнила.
Постанову Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2013 року скасувала в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , а справу передала на новий розгляд в цій частині до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Указом Президента України від 14 грудня 2005 року ОСОБА_1 , призначений строком на п`ять років суддею Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 
Постановою ВРУ від 13 січня 2011 року ОСОБА_1 обраний на посаду судді вказаного суду безстроково.
До ВРЮ надійшло ряд звернень та скарг щодо порушення ОСОБА_1 норм чинного законодавства під час розгляду ними кримінальної справи № 1-668/11 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених пунктом 7 частини другої статті 115 (умисне вбивство), частиною першою статті 263 (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами), частиною четвертою статті 296 (хуліганство) КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 296 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України.
12 вересня 2012 року, за результатами перевірки відомостей, зазначених у зверненнях та скаргах, член ВРЮ Колесниченко В.М. , звернувся до ВРЮ з пропозицією про внесення подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги.
16 жовтня 2012 року Секція ВРЮ з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад на засіданні дійшла висновку рекомендувати ВРЮ прийняти рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
16 жовтня 2012 року ВРЮ, за результатами розгляду цього висновку, прийняла рішення № 1158/0/15-12 про внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги.
ВРЮ дійшла висновку, що суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 під час розгляду кримінальної справи № 1-668/11 допустив несумлінність, недбалість, порушив вимоги чинного законодавства України, що викликає сумнів у його неупередженості та об`єктивності та свідчить про порушення вказаним суддею присяги судді.
ВРЮ у своєму рішенні встановила, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктом 7 частини другої статті 115, частиною четвертою статті 296, частиною першою статті 263 КК України, і на підставі частини першої статті 70 вказаного Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено йому покарання до відбуття - 14 років позбавлення волі; ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 296, частиною другою статті 296 КК України, і на підставі частини першої статті 70 вказаного Кодексу остаточно призначено йому покарання до відбуття - 3 роки позбавлення волі; ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України та призначено кожному з них окремо покарання - 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 цього Кодексу їх звільнено від відбування призначеного покарання з дворічним випробувальним терміном.
За результатами розгляду апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_8 , захисників підсудних ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 7 вересня 2011 року скасував указаний вирок суду першої інстанції та направив справу на новий судовий розгляд.
21 березня 2012 року колегією суддів Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі ОСОБА_1. (головуючий), ОСОБА_2. та ОСОБА_10. постановлено вирок у справі № 1-668/11, яким:
- ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених статтею 118 (умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця), частиною першою статті 263, частиною другою статті 296 КК України, і призначено йому покарання відповідно до частини першої 70 цього Кодексу у виді 3 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на підставі пункту «в» статті 1 Закону України від 8 липня 2011 року № 3680-VI «Про амністію в 2011 році» (далі - Закон № 3680-VI) його звільнено від призначеного покарання;
- ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 296, частиною другою статті 296 КК України, та на підставі частини першої статті 70 КК України призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого на підставі статті 75 вказаного Кодексу був звільнений з іспитовим строком на 2 роки, від призначеного покарання був звільнений на підставі пункту «в» статті 1 Закону № 3680-VI;
- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, кожному з них окремо призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України кожного з них звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
За наслідками розгляду апеляційних скарг прокурора Іонкіна Д.Г., потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , їх захисників апеляційний суд Дніпропетровської області постановив вирок від 3 липня 2012 року, яким вирок суду першої інстанції від 21 березня 2012 року в частині кваліфікації дій ОСОБА_3 і призначення засудженим покарання скасував. ОСОБА_3 визнав винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктом 7 частини другої статті 115, частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 296 КК України, та на підставі частини першої статті 70 цього Кодексу призначив йому покарання у виді 14 років позбавлення волі. ОСОБА_4 визнав винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 296, частиною другою статті 296 КК України, та на підставі частини першої статті 70 цього Кодексу призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі пункту «в» статті 1 Закону № 3680-VI звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнав винними у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, призначив кожному з них окремо покарання - 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнив їх від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. В іншій частині вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2012 року залишив без змін.
У мотивувальній частині вироку від 3 липня 2012 року апеляційний суд Дніпропетровської області зазначив, що висновки суду першої інстанції про стан необхідної оборони засуджених, які захищались від протиправних дій потерпілого, протирічать фактичним обставинам справи, а призначене кожному із засуджених покарання не відповідає тяжкості скоєних злочинів й особі кожного з них внаслідок м`якості.
Таким чином, підставами для скасування вироку суду першої інстанції стали порушення норм кримінального та кримінально-процесуального законодавства, а саме: всупереч фактичним обставинам справи зроблені неправильні висновки щодо кваліфікації дій винних осіб у вчиненні злочину, призначені покарання, що не відповідають тяжкості злочинів й особі кожного засудженого.
Ухвалюючи рішення від 16 жовтня 2012 року ВРЮ виходила з того, що постановлення суддею Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 такого вироку призвело до настання негативних наслідків. Зокрема, внаслідок порушення норм процесуального права щодо оцінки доказів та матеріального права в частині призначення покарання підсудним ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було постановлено занадто м`який вирок. У зв`язку з цим вказані підсудні мали можливість уникнути відповідальності за скоєні ними злочини, що призвело до обурення громадськості. Постановлений вирок суду набув досить широкого розголосу по всій території України, оскільки обставини кримінальної справи були висвітлені у засобах масової інформації, що призвело до підриву авторитету судової влади. Наведене свідчить, що суддя ОСОБА_1 несумлінно поставився до виконання своїх обов`язків, необ`єктивно та упереджено розглянув кримінальну справу, проігнорував вимоги кримінально-процесуальних норм, чим порушив присягу судді.
18 жовтня 2012 року ВРЮ внесла до ВРУ подання № 67/0/12-12 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги.
Оцінка Суду
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи цю адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, виходить з наступного.
Порядок виконання рішення Суду, яке набуло статусу остаточного, визначається Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV), іншими нормативно-правовими актами.
За абзацом дев`ятим частини першої статті 1 Закону № 3477-ІV виконання рішення Суду включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.
Згідно зі статтею 10 Закону № 3477-IV з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні Суду.
Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.
У справі «Куликов та інші проти України» Суд зазначив, що станом на сьогодні в Україні впроваджується повномасштабна судова реформа, яка включає внесення змін до Конституції України та законів України, а також інституційні зміни. У зв`язку із цим Суд не в змозі на цей час оцінити ефективність відновлення національного провадження, якщо заявники цього вимагатимуть. Проте, враховуючи обсяг та обставини заяв, що розглядаються, не можна дійти висновку, що ці істотно нові обставини роблять відповідні національні провадження prima facie даремними і безрезультатними. 
Стаття 17 Закону № 3477-IV встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У свою чергу, стаття 18 Закону № 3477-IV визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду, тобто відповідно до статті 1 цього Закону - практику Суду та Європейської комісії з прав людини.
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права». 
Внаслідок проведених у ході судової реформи змін, органом, до повноважень якого віднесено питання у тому числі, щодо призначення судді на посаду, забезпечення здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді, звільнення судді з посади тощо, є Вища рада правосуддя. 
ОСОБА_1 , звертаючись із цим позовом, оспорює законність рішення ВРЮ від 16 жовтня 2012 року №1158/0/15-12 в частині внесення подання до ВРУ про його звільнення з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та подання ВРЮ від 18 жовтня 2012 року № 67/0/12-12 про звільнення його з посади судді зазначеного суду за порушення присяги.
З огляду на положення статей 2, 5, 245, 266 КАС України та враховуючи, що оскаржуване рішення є індивідуальним актом, яке виконало функцію індивідуального врегулювання прав та обов`язків позивача і стало підставою для протиправного звільнення його з посади судді, суд уважає за необхідне застосувати інший спосіб захисту порушеного права позивача, а саме - визнати оскаржуване рішення протиправним та скасувати його.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги встановлені ЄСПЛ порушення вимог статей 6, 8 Конвенції при розгляді справи позивача ВРЮ та Вищим адміністративним судом України, - суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ВРЮ від 16 жовтня 2012 року №1158/0/15-12 у частині внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги. 
До такого висновку суд приходить також, керуючись приписами підпункту «б» частини третьої статті 10 Закону № 3477-IV, який передбачає, що з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, якими є відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції, яке здійснюється шляхом повторного розгляду справи адміністративним органом.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року (справа №800/346/17 (9991/1182/12), яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2018 року. 
Що стосується позовної вимоги про визнання незаконним та скасування подання ВРЮ від 18 жовтня 2012 року № 67/0/12-12 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги, то колегія суддів зазначає таке.
Рішення ВРЮ в частині внесення подання до ВРУ про звільнення, зокрема, ОСОБА_1 з посади судді та саме подання ВРП є взаємопов`язаними елементами процедури звільнення судді, яка діяла на час виникнення спірних відносин.
Саме подання ВРЮ є документом, яким реалізовано прийняте ВРП рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги. Саме подання ВРП не є окремим індивідуальним актом, скасування якого могло б самостійно вплинути на права чи обов`язки позивача.
За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування подання ВРЮ від 18 жовтня 2012 року № 67/0/12-12 про звільнення позивача з посади судді за порушення присяги, оскільки перевірці підлягає рішення , яким вирішено питання внесення такого подання, а також постанова ВРУ про звільнення позивача з посади судді.
Крім того, рішення про часткове задоволення позову, прийнято не з підстав, які зазначав позивач, а відповідно до приписів Закону № 3477-IV з метою належного виконання рішення ЄСПЛ у справах «Куликов та інші проти України», «Олександр Волков проти України» шляхом повторного розгляду справи у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України та з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції.
Керуючись статтями 22, 242-246, 250, 257-262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконними та скасування рішень задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради юстиції від 16 жовтня 2012 року № 1158/0/15-12 в частині внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа
Судді Н.В. Коваленко 
А.І. Рибачук 
О.П. Стародуб
С.М. Чиркін