| Провадження №2/748/1688/26
| Єдиний унікальний № 748/1958/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 року | м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Хоменко Л.В.,
секретаря Базарної М.В.,
за участю представника відповідача адвоката Максак Т.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплаченої пенсії,
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача переплачену пенсію у розмірі 37 049 грн. 92 коп. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу з 13 лютого 2024 року було призначено пенсію по інвалідності на підставі документів, які підтверджували інвалідність. Відповідно до довідки МСЕК (серія 12ААГ №724497) термін дії отримання пенсії був встановлений по 31 березня 2025 року (третя група інвалідності). У зв`язку з надходженням листа державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 24 березня 2025 року № 539/01-16 про отримання інформації про скасування рішень медико-соціальних експертних комісій за результатами перевірки обгрунтованості рішень експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи пенсію відповідачу було припинено з 01 квітня 2025 року. У зв`язку з чим відпали правові підстави для подальшого отримання відповідачем пенсії по інвалідності. В березні 2025 року позивачем пенсійну справу відповідача було приведено у відповідність, по особовому рахунку виникла переплата пенсії за період з 13 лютого 2024 року по 31 березня 2025 року в сумі 37 049 грн. 92 коп. Станом на час подання цивільного позову відповідачу поновлено виплату пенсії по інвалідності з 01 квітня 2025 року згідно рішенння медикосоціальних експертних комісій за результатами перевірки обгрунтованості рішень експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи (№161/25/1537).
Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
10 липня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Максак Т.Л. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, щопенсію по інвалідності ОСОБА_1 було призначено на підставі рішення МСЕК від 06 березня 2024 року, яким з 13 лютого 2024 року встановлено ІІІ групу інвалідності до 01 квітня 2025 року. На підставі цього рішення органом Пенсійного фонду було призначено пенсію та видано пенсійне посвідчення. Зазначає, що відповідач 12 березня 2025 року та 20 червня 2025 року пройшов повторне оцінювання повсякденного функціонування, за результатами якого йому продовжено ІІІ групу інвалідності з 01 квітня 2025 року строком на два роки. При цьому у витязі від 20 червня 2025 року зазначено про наявність у нього раніше встановленої інвалідності. Зазначає, що після закінчення строку попереднього рішення Пенсійний фонд тимчасово припинив виплату пенсії, однак після його звернення провів її перерахунок та поновив виплату з 01 квітня 2025 року, а також видав нове пенсійне посвідчення. На думку представника відповідача ОСОБА_1 безперервно з 13 лютого 2024 року має статус особи з інвалідністю ІІІ групи, а тому мав законне право на отримання пенсії за весь спірний період. Наступні рішення експертних команд не скасували первинного рішення МСЕК, а підтвердили та продовжили встановлену інвалідність. Крім того, витяг від 06 березня 2025 року не містить відомостей про скасування інвалідності або позбавлення відповідача права на пенсію з моменту її призначення. ОСОБА_1 отримував пенсію добросовісно, жодних неправдивих документів чи відомостей до органів Пенсійного фонду не подавав, а позивачем не надано доказів його недобросовісної поведінки чи зловживань. У зв`язку з цим сторона відповідача вважає вимоги про повернення отриманої пенсії безпідставними та просять у задоволенні позову відмовити
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином. Представник позивача адвокат Максак Т.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №472497, виданого 06 березня 2024 року, період встановлення інвалідності з 13 лютого 2024 року по 31 березня 2025 року.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування стану особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , групу інвалідності не встановлено з 13 лютого 2024 року.
Як вбачається з Довідки ГУ ПФУ в Чернігівській області про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 починаючи з 13 лютого 2024 року по 31 березня 2025 року фактично виплачено 37 049 грн. 92 коп. пенсії.
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер витягу 161/25/532/В, дата прийняття рішення 12.03.2025, номер рішення 161/25/532/Р), ОСОБА_1 за направленням на оцінювання повсякденного функціонування особи від 14 лютого 2025 року, 12 березня 2025 року очно в закладі охорони здоров`я пройшов оцінювання, за результатами якого відповідачу продовжена ІІІ (третя) група інвалідності, загальне захворювання, терміном на 2 роки. Дата з якої встановлено інвалідність: 01 квітня 2025 року. Дата повторного оцінювання: 01 квітня 2027 року. 
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (номер витягу 161/25/1537/В, дата прийняття рішення 20 черня 2025 року, номер рішення 161/25/1537/Р), ОСОБА_1 20 червня 2025 року очно в закладі охорони здоров`я повторно пройшов оцінювання, за результатами якого відповідачу продовжена ІІІ (третя) група інвалідності, загальне захворювання, терміном на 2 роки. Дата з якої встановлено інвалідність: 01 квітня 2025 року. Дата повторного оцінювання: 01 липня 2027 року. У пункті 19 Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20 червня 2025 року підтверджується про наявність у відповідача раніше встановленої інвалідності.
Як підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 26 серпня 2025 року, на підставі Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20 червня 2025 року №161/25/1537/В позивачем проведено відповідачу перерахунок пенсії, вид перерахунку - продовження інвалідності (без зміни групи), та проведено нарахування та виплату пенсії по інвалідності починаючи з 01 квітня 2025 року. 
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.
Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 9 Закону № 1058-IV, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, окрім інших пенсійних виплат, пенсія по інвалідності.
Частиною першою статті 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до ст. 31 Закону № 1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.
Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Статтею 35 Закону № 1058-IV визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
Експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення (далі Порядок), затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року.
Відповідно до пункту 4 вказаного порядку у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Згідно з пунктом 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц.
З 1 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Постанова № 1338). Вказаною постановою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до пункту 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених Постановою № 1338.
Пунктом 6 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи передбачено, що оцінювання проводиться: Центром оцінювання функціонального стану особи (далі - ЦОФСО); експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я.
Згідно з п. 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи права та обов`язки ЦОФСО за рішенням МОЗ покладаються на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ, та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.
Пунктом 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи визначено, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності цієї постанови переглядаються ЦОФСО з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03 грудня 2024 року № 2022 права та обов`язки ЦОФСО покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». Зазначеним наказом затверджено Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи.
Відповідно до ст. 35 Закону № 1058-IV державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» передано інформацію про скасування рішень медико-соціальних експертних комісій за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами ЦОФСО, в тому числі відносно ОСОБА_1 . 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з 13 лютого 2024 року по теперішній час безперервно є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання, що підтверджується відповідними медичними документами. Відповідно, в період з 13 лютого 2024 року по 31 березня 2025 року відповідач мав право на пенсію по інвалідності, оскільки рішення МСЕК було чинним і дійсним, і цей факт підтверджений самим позивачем у рішенні від 03 квітня 2024 року №254150029645. 
Подальші Витяги з рішень експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 березня 2025 року та від 20 червня 2025 року підтверджують наявність у відповідача інвалідності, яка йому не встановлювалася вперше, а продовжувалася після встановлення ІІІ групи інвалідності 06 берзеня 2024 року. Тобто Витяги з рішень експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 березня 2025 року та від 20 червня 2025 року підтверджують попереднє рішення МСЕК від 06 березня 2024 року. 
Крім того, судом встановлено що витягом з рішень експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 06 березня 2025 року відповідачу групу не встановлено, однак з подальші витяги з рішень експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 березня 2025 року та від 20 червня 2025 року підтверджують попереднє рішення МСЕК від 06 березня 2024 року.
Таким чином, з урахуванням підстав та змісту позову позивач не навів належних та допустимих доказів щодо подання ОСОБА_1 свідомо неправдивих документів, або документів із неправильними відомостями, або приховання достовірних даних про свій стан здоров`я та інші обставини, що впливають на встановлення права особи з інвалідністю на пенсію по інвалідності. Отже докази на підтвердження того, що відповідачка будь-яким чином вплинув на рішення медико-соціальної комісії від 06 березня 2024 року щодо встановлення йому ІІІ групи інвалідності відсутні. Незгода експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи з висновком медико-соціальної експертної комісії, викладеним в Акті від 06 березня 2023 року є різними оцінками медичних показників стану здоров`я ОСОБА_1 різними державними експертними установами, що не доводить недобросовісності дій зі сторони відповідача при зверненні до позивача для призначенням йому пенсії по інвалідності. Крім того, оцінювання від 06 березня 2023 року було проведено за відсутності відповідача.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Rysovskyy v. Ukraine» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» від 05 січня 2000 року, «Oneryildiz v. Turkey» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com SRL v. Moldova» від 08 квітня 2008 року, «Moskal v. Poland» від 15 вересня 2009 року).
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Lelas v. Croatia» від 20 травня 2010 року і «Toscuta and Others v. Romania» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Oneryildiz v. Turkey» від 18 червня 2002 року та «Beyeler v. Italy» від 05 січня 2000 року) Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем в ході розгляду справи не доведено недобросовісності у діях відповідача (набувача пенсії), що є обов`язковою умовою для повернення безпідставно набутих виплат, або набуття відповідачем виплат внаслідок рахункової помилки, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 надмірно отриманих коштів у вигляді нарахованої та виплаченої пенсії в сумі 37 049 грн. 92 коп., в зв`язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, за змістом яких у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 13, 259, 263- 265 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплаченої пенсії у розмірі 37 049 грн. 92 коп.- відмовити.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, код ЄДРПОУ 21390940, місцезнаходження: м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя         Хоменко Л.В.