ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/23117/26
Провадження № 33/820/727/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В. розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1  на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2026 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 гривень 60 копійок судового збору.

 
За постановою суду, 24 липня 2026 року о 05 годині 09 хвилин ОСОБА_1 керував по вул. Івана Франка, 13 в м. Хмельницькому електричним двоколісним самокатом «Vevi» потужністю до 3 кВ. в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить результат приладу «Драгер» - тест від 24.07.2026 року №3553 з результатом 1,34%, чим порушив п.2.9 "а" ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Свої вимоги аргументує ^тим, ^що рішення ^є незаконним та винесеним з ^порушенням вимог КУпАП, без належної оцінки доказів по справі.

Вказує на недоведеність факту керування транспортним засобом. Відеозаписи не фіксують безпосередньо момент керування та зупинки, а між записами наявний часовий розрив, що не дає можливості достовірно встановити безперервність переслідування та особу водія.
Також звертає увагу на суперечність висновків суду щодо статусу особи. Суд зазначив, що апелянт є «іншою особою, яка керує транспортним засобом», а не водієм у розумінні ст.130 КУпАП, однак одночасно притягнув його до відповідальності за цією статтею. При цьому санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає штраф із позбавленням права керування, а суд не вправі змінювати її на власний розсуд.
Крім того вказує на незаконність зупинки, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу належним чином не встановлені. На думку апелянта, докази, які отримані внаслідок безпідставної зупинки, не можуть вважатися належними та допустимими.
Зазначає, про порушення процедури огляду на стан сп`яніння. Стверджує, що він двічі відмовлявся від огляду на місці зупинки, однак поліцейський не забезпечив проходження огляду в медичному закладі. 
Також вказує на неповноту відеофіксації. У протоколі зазначено використання двох нагрудних камер, однак до суду надано відео лише з однієї, що, на думку апелянта, свідчить про неповноту доказової бази.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, просив провести розгляд апеляційної скарги у його відсутності. 

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами. 
Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.
Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи. Так, відеозапис містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 керував електросамокатом та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з правопорушником працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився, як і погодився з результатами огляду. 

Доводи про недоведеність факту керування спростовуються матеріалами справи. Суд дослідив відеозаписи з нагрудних камер та відеореєстратора службового автомобіля, якими зафіксовано керування ОСОБА_1 електросамокатом та подальшу процедуру огляду. Суд визнав відеозаписи достатніми та такими, що підтверджують обставини, зазначені у протоколі.
Доводи апелянта стосовно його статусу є необґрунтованими. Електросамокат потужністю до 3 кВт не потребує посвідчення водія, а тому ОСОБА_1 є «іншою особою, яка керує транспортним засобом». 
Посилання на порушення процедури огляду також спростовуються доказами, дослідженими судом. В матеріалах справи наявні акт огляду, результат тесту приладу «Драгер» №3553 — 1,34‰, направлення на огляд до медичного закладу та відеозапис, на якому зафіксовано проведення огляду та згоду ОСОБА_1 з його результатом, що також підтверджується його підписом в акті огляду.
Щодо неповноти відеофіксації необхідно зазначити, що наданий відеозапис за своїм обсягом і повнотою є достатнім для підтвердження обставин правопорушення. 

Доводи про порушення працівниками поліції вимог Інструкції, яке полягає у незаконній зупинці транспортного засобу, що потягло безпідставне проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія, не приймаються судом до уваги в силу наступного. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема в адміністративному, із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин (постанови у справах № 688/1959/20, №686/8878/20, №672/1223/23, № 686/28677/23). 
Предметом розгляду апеляційного суду у даній справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .
Саме встановлення порушень під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є наслідком визнання його недійсним. 
ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі не пояснив, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком пройти відповідний медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості в установленому законом порядку, зокрема в адміністративному, оскаржити дії працівника поліції на предмет незаконної зупинки транспортного засобу та надати суду докази, які б підтвердили протиправність таких дій, чого не зробила. 
В свою чергу апеляційний суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження чи спростування наведених стороною захисту обставин чи впливати на сторону захисту при виборі моделі захисту.

Отже, суд першої інстанції всебічно дослідив надані докази та дійшов обґрунтованого висновку про дотримання працівниками поліції встановленого порядку проведення огляду. Підстав для визнання доказів неналежними чи недопустимими та для закриття провадження у справі судом не встановлено.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено.
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено. 
З огляду на викладене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду І.В. Вітюк