ЄУН 177/1365/25
Провадження 2/193/494/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України
(заочне)    

20 липня 2026 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді    Кравченко Н.О.,
при секретарі     Ратушної В.В.,
згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Софіївського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Описова частина
18.05.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду через підсистему електронний суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №8921088, за умовами договору відповідач отримав позику в сумі 9000 грн зі сплатою 0,10% на 30 днів до 10.03.2024 року, поточний період 90 днів – до 08.06.2024 року, денна процентна ставка 1,79% , комісія 5,0 % від фактично отриманого кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту 28350,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 3179,00% річних, стандартна процентна ставка протягом поточного періоду 2,3%. Додатком до договору додано графік платежів.
29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір факторингу № 108-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло право грошової вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 8921088 від 09.02.2024. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 8921088 від 09.02.2024.  Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором № 8921088 від 09.02.2024 в розмірі 17778,15 грн, з яких: 5850 грн- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11928,15 грн. -заборгованість за процентами.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Крім того, зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення судом.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення, повернулося до суду з відміткою пошти про причини невручення: адресат відсутній за вказаною адресою. Відзив на позовну заяву не подав, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.
Мотивувальна частина
Мотиви, якими керується суд та застосовані норми права
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Згідно з ч. 8 ст.178ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.1ст.280ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач неподав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без поважних причин та без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Судом встановлено, що 09.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 8921088, за умовами договору відповідач отримав позику в сумі 9000 грн зі сплатою 0,10% на 30 днів, денна процентна ставка 1,79%, комісія 5,0 % від фактично отриманого кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту 28350,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 3179.00% річних, стандартна процентна ставка протягом поточного періоду 2,3% (а.с.70-75)
Додатком до договору додано графік платежів (а.с.76)
Кредит відповідачем отриманий на підставі його заяви на отримання від 09.02.2024 року , в якій вказав платіжну картку НОМЕР_1 (а.с.76 зв.,78)
29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» укладено договір факторингу № 108-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» набуло право грошової вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 8921088 від 09.02.2024 за реєстром боржників зазначений під № 648 (а.с.81-92)
Згідно довідки ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , при укладенні договору кредитування застосовано одноразовий ідентифікатор 594127 (а.с.77 зв.)
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 8921088 від 09.02.2024.
Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунком ТОВ «Мілоан» утворилась заборгованість за договором № 8921088 від 09.02.2024 в розмірі 17778,15 грн, з яких: 5850 грн.- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11928,15 грн.-заборгованість за відсотками (а.с.79-80).
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 8921088 від 09.02.2024.
З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст.6, ч. 1 ст.627та ч. 1 ст.628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 1, ч. 2ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частинами 12, 13статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію`вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідач уклав вищевказаний договір позики добровільно, з власної волі, погодившись на умови та підтвердивши, що умови договорів є йому зрозумілими.
Первісні кредитори свої зобов`язання за вказаним договором виконали та надали відповідачу кредити у розмірах та на умовах, визначених договором, про що свідчать дані досліджених судом доказів, зокрема, листів про перерахунок коштів.
Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, отримані в позику кошти не повернув, проценти за користування ним в визначений Договором строк не сплатив.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу та договору відступлення прав вимоги.
Вказані договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними.
Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц,стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом ст.509, ч. 3 ст.526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст.598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановленим договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №8921088 від 09.02.2024 в розмірі 17778,15 грн, з яких: 5850 грн -заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11928,15 грн. -заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин щодо видачі кредитних коштів, а саме банківську виписку по рахункам, або довідку з банку про неналежність йому рахунку, на який відбувалось зарахування коштів та неналежність йому вказаного у договорі номеру телефону.
Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт укладення кредитного договору, факт відступлення права вимоги, протилежного суду не доведено.
Висновки за результатом розгляду позовної заяви
З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №8921088 від 09.02.2024 в розмірі 17778,15 грн, з яких: 5850 грн.- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11928,15 грн.- заборгованість за відсотками.
Щодо судових витрат
За правилами статті 141ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 14, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 259,263-265, 268, 272, 274, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 8921088 від 09.02.2024 року в розмірі 17778 (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 15 коп., з яких: 5850 грн- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11928,15 грн. -заборгованість за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корп.28, м.Львів, Львівська область, 79000.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 20 липня 2026 року.

Суддя       Н.О.Кравченко