ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 липня 2026 року	Справа №160/30863/24 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (відповідач-2), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №047350007247 від 09 липня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 01 липня 2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу за Списком №1 роботи один місяць служби за три час проходження військової служби за мобілізацією - з 09 квітня 2015 року по 25 квітня 2016 року та з 04 березня 2022 року по 08 грудня 2022 року в стаж роботи за провідною професією «підземний машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення до органів пенсійного фонду 01 липня 2024 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 01.07.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV). Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 047350007247 від 09.07.2024 йому відмовлено у призначенні зазначеної пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, передбаченого частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV (25 років). Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки при визначенні його права на пенсію відповідачем-2 неправильно застосовано норми матеріального права та безпідставно не зараховано до спеціального (пільгового) стажу періоди проходження військової служби за мобілізацією з 09.04.2015 по 25.04.2016 та з 04.03.2022 по 08.12.2022 у кратному обчисленні – один місяць служби за три місяці роботи за провідною професією «машиніст гірничих виймальних машин з повним робочим днем на підземних роботах». На переконання позивача, зазначені періоди відповідно до вимог чинного законодавства підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV. У зв`язку з цим позивач зазначає, що, за умови правильного обчислення спеціального стажу, він набуває необхідних 25 років пільгового стажу, передбачених зазначеною нормою, а відтак має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вважаючи, що оскаржуваним рішенням порушено його право на соціальний захист, гарантоване статтею 46 Конституції України, позивач просить суд визнати рішення відповідача-2 протиправним та скасувати його, зобов`язати відповідача-1 зарахувати спірні періоди військової служби до спеціального (пільгового) стажу у кратному обчисленні та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із відповідною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/30863/24 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
17.12.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах прийнято відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005. Вказував, що за результатами розгляду заяви позивача встановлено відсутність необхідного пільгового стажу, передбаченого частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV. При цьому відповідач-2 зазначив, що страховий стаж позивача становить 31 рік 9 місяців 8 днів, пільговий стаж за Списком №1 – 16 років 5 місяців 24 дні, стаж роботи на підземних роботах за професіями, визначеними постановою Кабінету Міністрів України №202, – 19 років 9 місяців 27 днів, а стаж роботи за провідними професіями – 15 років 2 місяці 4 дні. Також зазначав, що до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди роботи, а тому рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю.
20.12.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якій останнім висловлено позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві.
25.12.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач-1 пред`явлений позов не визнав та заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що заява позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке й прийняло рішення від 09.07.2024 №04735007247 про відмову у призначенні пенсії, тоді як Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяву позивача по суті та не приймало оскаржуваного рішення. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) станом на 01.07.2024 страховий стаж позивача з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 31 рік 9 місяців 8 днів, пільговий стаж за Списком №1 – 16 років 5 місяців 22 дні, пільговий стаж на підземних роботах за провідними професіями – 15 років 2 місяці 4 дні, а пільговий стаж на підземних роботах за професіями, визначеними постановою Кабінету Міністрів України №202, – 19 років 9 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також відповідач-1 зазначив, що позивач є учасником бойових дій, а згідно із записами військового квитка проходив військову службу під час часткової мобілізації з 14.04.2015 по 25.04.2016 та під час загальної мобілізації з 04.03.2022 по 08.12.2022. При цьому, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2016 №767, позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції у періоди з 29.04.2015 по 13.05.2015, з 12.07.2015 по 04.11.2015 та з 27.11.2015 по 22.04.2016, а відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 29.10.2024 №2.9/1890 – з 12.03.2022 по 07.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України та захисту безпеки населення і інтересів держави. З огляду на наведене відповідач вказував, що періоди проходження військової служби з 09.04.2015 по 25.04.2016 та з 05.03.2022 по 08.12.2022 були зараховані позивачу до пільгового стажу роботи в одинарному розмірі як військова служба в особливий період, тоді як у пільговому обчисленні один місяць служби за три місяці можуть бути зараховані виключно періоди безпосередньої участі особи в антитерористичній операції та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, а не весь період проходження військової служби під час мобілізації. Також відповідач зазначив, що прийняття рішення за результатами розгляду документів заявника належить до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 25.11.2024р. відповідачем 25.12.2024р. надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.07.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням №047350007247 від 09 липня 2024 року відмовило позивачеві у призначенні пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV з посиланням на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого ч.3 ст.114 цього Закону, оскільки страховий стаж позивача становить 31 рік 9 місяців 8 днів, пільговий стаж з урахуванням строкової військової служби (10 місяців 21 день), військової служби в особливий період (1 рік 9 місяців 21 день) становить: за Списком №1 – 16 років 5 місяців 22 дні; роботи підземні – професії за постановою 202 (25) - 19 років 9 місяців 27 днів; роботи підземні – провідні професії (20) - 15 років 2 місяці 4 дні. Додатково у рішенні вказано, що до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.
Водночас, судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 25.04.2016.
Відповідно до записів військового квитка НОМЕР_4 від 06.11.2006 ОСОБА_1 з 14.04.2015 по 25.04.2016 проходив військову службу під час часткової мобілізації, з 04.03.2022 по 08.12.2022 проходив військову службу під час загальної мобілізації.
При цьому з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , зокрема, з розрахунку стажу, в тому числі пільгового (форма РС-право) встановлено, що період його військової служби з 09 квітня 2015 року по 25 квітня 2016 року та з 04 березня 2022 року по 08 грудня 2022 року зараховано відповідачем-2 до пільгового стажу за Списком №1 в одинарному розмірі.
Незгода позивача з вищевказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV через відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого цією нормою Закону, зумовила звернення позивача до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацами 1-2 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
За приписами п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII визначено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2014р. за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб», звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей (далі - Положення №530).
Підпунктом 1 пункту 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу) один місяць служби за три місяці:
участь у бойових діях у воєнний час;
час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року;
час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу відповідно до Закону України «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки»;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;
час служби, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 30 Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН (зі змінами);
час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичних установ України, їх співробітників та членів їх сімей;
інші періоди, зазначені в підпункті «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (зі змінами);
крім вищезазначених, періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, наведені в додатку 2 до цього Положення.
Водночас, підпунктом «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393) встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:
а) один місяць служби за три місяці:
участь у бойових діях у воєнний час;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;
таємно (щодо змін додатково див. Постанову КМ № 747 від 19.09.93 таємно);
час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Таким чином, час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи в одинарному розмірі, крім часу проходження служби, передбаченого у п.п.1 п.2.3 розділу 2 Положення №530 та п.п. «а» п.3 Порядку №393, який підлягає зарахуванню до стажу, що враховується для призначення пенсії, у кратності один місяць служби за три місяці.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 05.06.2018 року у справі №348/347/17, від 30.07.2019 року у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 року у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 року у справі №185/7049/16-а, в яких Верховним Судом наголошено, що аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, в антитерористичній операції, брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці. При цьому, загальний період мобілізації підлягає зарахуванню до пільгового стажу без пільгового обчислення у кратному розмірі.
З наявного в матеріалах справи розрахунку стажу ОСОБА_1 судом встановлено, що період його військової служби під час мобілізації в особливий період з 09 квітня 2015 року по 25 квітня 2016 року та з 04 березня 2022 року по 08 грудня 2022 року зараховано відповідачем-2 до пільгового стажу позивача за Списком №1, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, суцільним порядком в одинарному розмірі (кратність 1).
Разом з цим, судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 25.04.2016.
Відповідно до записів військового квитка серії НОМЕР_4 від 06.11.2006 ОСОБА_1 з 14.04.2015 по 25.04.2016 проходив військову службу під час часткової мобілізації на підставі Указу Президента України №15 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», з 04.03.2022 по 08.12.2022 проходив військову службу під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 від 30.06.2016 року №767 солдат ОСОБА_1 з 29.04.2015 по 13.05.2015, з 12.07.2015 по 04.11.2015, з 27.11.2015 по 22.04.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції м. Маріуполь Донецької області, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданою Військовою частиною НОМЕР_2 від 29.10.2024 №2.9/1890 солдат ОСОБА_1 в період з 12.03.2022 по 07.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровській області, Новомосковському районі, Піщанська ТГр., н.п. Новоселівка, об`єкт охорони АД-21/53.
Водночас, відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 від 03.07.2006 року, довідки про підтвердження пільгового трудового стажу від 01.07.2024 року №424, позивач працював посадах, робота на яких надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, зокрема:
ВАТ «Павлоградвугілля» ВСП «Шахта «Дніпровська»:
08.01.2008 прийнятий електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;
22.04.2009 переведений учнем машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті на час виробничої практики;
27.06.2009 повернений на попереднє місце роботи електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;
03.07.2009 переведений машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті;
22.03.2010 переведений машиністом гірничих виїмкових машин 6 розряду з повним робочим днем в шахті;
01.01.2013 переведено машиністом гірничих виїмкових машин 6 розряду з повним робочим днем в шахті дільниці підготовчих робіт ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЄК Павлоградвугілля».
При цьому трудова книжка позивача також містить відомості про атестацію робочого місця, на якому працював позивач, за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16..01.2003, постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016р. (наказ про підсумки атестації №155 від 10.01.2013р., наказ про підсумки атестації №4863 від 15.12.2015р., наказ про підсумки атестації №9095 від 01.12.2020р., наказ про підсумки атестації №580тр від 28.01.2022р.).
Таким чином, позивач на момент призову на військову службу за мобілізацією в особливий період, а саме позивач: з 14.04.2015 по 25.04.2016 проходив військову службу під час часткової мобілізації на підставі Указу Президента України №15 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», з 04.03.2022 по 08.12.2022 проходив військову службу під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», працював за посадою (професією), робота на якій надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: машиніст гірничих виїмкових машин 6 розряду з повним робочим днем в шахті, що не заперечується та визнається пенсійним органом.
З огляду на вищенаведене, та з урахуванням приписів п.п.1 п.2.3 розділу 2 Положення №530 та п.п. «а» п.3 Порядку №393, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо зарахування до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV за провідною професією «підземний машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті», часу проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції м. Маріуполь Донецької області, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у період з 29.04.2015 по 13.05.2015, з 12.07.2015 по 04.11.2015, з 27.11.2015 по 22.04.2016, а також в період з 12.03.2022 по 07.12.2022 під час якого, він брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровській області, Новомосковському районі, Піщанська ТГр., н.п. Новоселівка, об`єкт охорони АД-21/53 у кратності один місяць служби за три місяці.
Як вказано вище, відповідно до приписів п.п.1 п.2.3 розділу 2 Положення №530 та п.п. «а» п.3 Порядку №393 час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, а також час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, зараховується до пільгового стажу на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, при цьому означеними вище доказами, а саме: записами військового квитка серії НОМЕР_4 від 06.11.2006, довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 від 30.06.2016 року №767 підтверджено те, що солдат ОСОБА_1 з 29.04.2015 по 13.05.2015, з 12.07.2015 по 04.11.2015, з 27.11.2015 по 22.04.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції м. Маріуполь Донецької області, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, а також довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданою Військовою частиною НОМЕР_2 від 29.10.2024 №2.9/1890 підтверджено те, що солдат ОСОБА_1 в період з 12.03.2022 по 07.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Дніпропетровській області, Новомосковському районі, Піщанська ТГр., н.п. Новоселівка, об`єкт охорони АД-21/53.
Вказані докази є достатніми для зарахування спірних періодів, протягом яких позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, до його пільгового стажу в кратності один місяць служби за три місяці.
Натомість, інші періоди проходження позивачем військової служби за призовом під час мобілізації в особливий період повинні бути зараховані до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, лише в одинарному розмірі, як і було зроблено відповідачем-2, тож позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що відповідач-2, приймаючи оскаржуване рішення №047350007247 від 09 липня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів та дійшов помилкового висновку про кількість пільгового стажу позивача.
Таким чином, зважаючи на те, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №047350007247 від 09 липня 2024 року про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV прийнято з посиланням на недостатність пільгового стажу, а саме виходячи з наявності у позивача 19 років 9 місяців 27 днів стажу роботи на підземних роботах за професіями, визначеними постановою Кабінету Міністрів України №202, при необхідних 25 роках, разом із тим судом встановлено, що відповідачем-2 безпідставно не зараховано у кратному обчисленні один місяць служби за три місяці підтверджені належними доказами періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції та у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської Федерації проти України періоди з 29.04.2015 по 13.05.2015, з 12.07.2015 по 04.11.2015, з 27.11.2015 по 22.04.2016 та з 12.03.2022 по 07.12.2022 що, в свою чергу, свідчить про помилковість викладених в оскаржуваному рішенні №047350007247 від 09 липня 2024 року висновків пенсійного органу щодо кількості пільгового стажу позивача та, як наслідок, про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №047350007247 від 09 липня 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV та, відповідно, про задоволення позовних вимог в цій частині.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З метою поновлення порушеного права позивача вищевказаним протиправним рішенням відповідача, суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за провідною професією «підземний машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті», періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції та у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської Федерації проти України періоди з 29.04.2015 по 13.05.2015, з 12.07.2015 по 04.11.2015, з 27.11.2015 по 22.04.2016 та з 12.03.2022 по 07.12.2022, у кратному обчисленні - один місяць служби за три місяці та, відповідно, про задоволення цієї частини позовних вимог.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення до органів пенсійного фонду 01 липня 2024 року, суд зазначає наступне.
Як слідує з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Разом з тим, суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Оскільки відповідачем-2 було протиправно відмовлено позивачеві у зарахуванні спірних періодів роботи у кратному розмірі та у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що встановлено судом, водночас, станом на час судового розгляду справи остаточного обрахунку пільгового стажу позивача, з урахуванням зобов`язальних вимог суду, ще не здійснено, а також зважаючи на дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, суд, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне саме зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 01.07.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV і прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, згідно з вимогами чинного законодавства.
Разом з цим, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача саме призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком задоволенню не підлягають, оскільки є такими, що заявлені на майбутнє, позаяк, станом на час розгляду справи остаточний обрахунок страхового стажу позивача та повторний розгляд заяви про призначення пенсії ще не здійснено.
Щодо підстав зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів військової служби у кратному обчисленні, а також повторно розглянути його заяву від 01.07.2024 року про призначення пенсії, суд зазначає таке. 
Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).
Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів військової служби у кратному обчисленні, а також щодо здійснення повторного розгляду заяви позивача про призначенню йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, водночас, відповідач-1, за наведених обставин, не є належним у цій справі щодо вказаних позовних вимог, тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог саме до відповідача-2 відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.
Керуючись ст. ст. 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 21366538, місцезнаходження: вул. Смілянська, буд.23, м. Черкаси, 18000) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №047350007247 від 09 липня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 21366538, місцезнаходження: вул. Смілянська, буд.23, м. Черкаси, 18000) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за провідною професією «підземний машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті», періоди безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції з 29.04.2015 по 13.05.2015, з 12.07.2015 по 04.11.2015, з 27.11.2015 по 22.04.2016 та період участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської Федерації проти України з 12.03.2022 по 07.12.2022, у кратному обчисленні - один місяць служби за три місяці.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 21366538, місцезнаходження: вул. Смілянська, буд.23, м. Черкаси, 18000) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 01.07.2024р. та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, згідно з вимогами чинного законодавства.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова