ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/2217/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченого грошового забезпечення
ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , яким просить:

- стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачене грошове забезпечення з 24.10.2024 по 31.10.2024 (8 днів) на суму 6082 грн. 92 коп. (шість тисяч вісімдесят дві гривні дев`яносто дві копійки) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). 

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) №554-ОС від 22.05.2024 відповідача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку із відсутністю більше десяти днів відомостей про місцезнаходження військовослужбовця. Після проведеного службового розслідування встановлено факт надмірно виплаченого відповідачу грошового забезпечення за період з 19.05.2024 по 31.05.2024 в загальній сумі 12218,25 грн.

14 квітня 2026 року ухвалою ЗОАС відкрито спрощене позовне провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

Зазначену ухвалу направлено на адресу відповідача, яка також зазначена у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідача 13.06.2025 року, що стверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 640/22958/21 дійшов висновку, що довідка про доставку електронного листа є допустимим доказом, що підтверджує вручення стороні судового рішення, надісланого в електронній формі.

Відзиву або доказів, які би спростували позовні вимоги відповідачем не надано.

Обставини встановлені судом

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії – кулеметника першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.01.2026 № 305-АГ «Про призначення службового розслідування», наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.01.2026 № 638-АГ «Про внесення змін до наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.01.2026 № 305-АГ», проведено службове розслідування за фактом з`ясування причин та обставин надмірно виплаченого грошового забезпечення інспектору прикордонної служби 2 категорії – кулеметнику першого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування солдату ОСОБА_2 (П-095115) (від 12.01.2025 № 28/249/26- Вн).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №1259-ОС від 04.11.2024 ОСОБА_3 зарахований в розпорядження з 24.10.2024.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 11.10.2024 № 1187-ОС було здійснено виплату грошового забезпечення за жовтень 2024 року (поточний місяць), тобто до видання наказу про зняття зі всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_4 .

Відповідачу призупинено військову службу з 30.12.2025 наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №507-ОС від 29.04.2025.

За результатом проведення службового розслідування факт завдання матеріальної шкоди державі солдатом ОСОБА_1 (П-095115) в загальній сумі 6082 грн. 92 коп. (шість тисяч вісімдесят дві гривні дев`яносто дві копійки) підтвердився. 

Наказом НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.02.2026 №986-АГ у зв`язку із порушення вимог статей 11, 16, розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилося в надмірно виплаченому грошовому забезпеченні солдату ОСОБА_1 за період з 24.10.2024 по 31.10.2024 (8 днів) в загальній сумі 6082, 92 грн., та призвело до завдання матеріальної шкоди в особі НОМЕР_2 прикордонного загону і у відповідності до пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» солдата ОСОБА_1 (П-095115) притягнути до повної матеріальної відповідальності на загальну суму шкоди заподіяної державі в розмірі 6082 грн. 92 коп. (шість тисяч вісімдесят дві гривні дев`яносто дві копійки)

Відповідно до довідки №296, солдату ОСОБА_5 було надмірно виплачене грошове забезпечення за період з 24.10.2024 - 31.10.2024 (8 днів) в загальній сумі – 6082, 92 грн.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 19.07.2025 № 796-ОС на виконання Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі № 260/5908/24 від 28.05.2025, відповідача звільнено з військової служби, виключено зі списків особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону з 28.05.2025.

НОМЕР_2 прикордонний загін надіслав ОСОБА_5 вимогу про необхідність добровільного відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі, в якій вказав, що сума безпідставно нарахованого та виплаченого грошового забезпечення та інших видів винагород, яка підлягає відшкодуванню, складає 6082,92 грн, а також вказано про необхідність повідомлення про намір і спосіб погашення суми матеріальної шкоди протягом 15 календарних днів з моменту отримання.

Докази сплати відповідачем зазначеної суми відшкодування у справі відсутні.

Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина 2).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу постановлено здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерства юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).
Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає, зокрема, надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; премії.
Згідно з пунктом 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується:
щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;
одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.
Відповідно до пункту 12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Згідно з пунктом 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини
Пунктом 1 розділу ХVІ Порядку №260 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби
Згідно із пунктом 3 розділу ХVІ Порядку №260 виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Відповідно до пункту 5 розділу ХVІ Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема, як за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено виплату військовослужбовцям на період дії воєнного стану додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно з пунктом 15 розділу ХVІ Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
З огляду на викладені норми права висновується, що з дня самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби такому військовослужбовцю призупиняється виплата грошового забезпечення, про що видається відповідний наказ.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Суд встановив, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 11.10.2024 № 1187-ОС було здійснено виплату грошового забезпечення за жовтень 2024 року (поточний місяць), тобто до видання наказу про зняття зі всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_4 .
Відповідачу призупинено військову службу з 30.12.2025 наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №507-ОС від 29.04.2025.
За результатом проведення службового розслідування факт завдання матеріальної шкоди державі солдатом ОСОБА_1 (П-095115) в загальній сумі 6082 грн. 92 коп. (шість тисяч вісімдесят дві гривні дев`яносто дві копійки) підтвердився. 
Наказом НОМЕР_2 прикордонного загону від 16.02.2026 №986-АГ у зв`язку із порушення вимог статей 11, 16, розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилося в надмірно виплаченому грошовому забезпеченні солдату ОСОБА_1 за період з 24.10.2024 по 31.10.2024 (8 днів) в загальній сумі 6082, 92 грн., та призвело до завдання матеріальної шкоди в особі НОМЕР_2 прикордонного загону і у відповідності до пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» солдата ОСОБА_1 (П-095115) притягнути до повної матеріальної відповідальності на загальну суму шкоди заподіяної державі в розмірі 6082 грн. 92 коп. (шість тисяч вісімдесят дві гривні дев`яносто дві копійки)

Тобто, було надмірно виплачено грошове забезпечення солдату ОСОБА_6 за період з 24.10.2024 по 31.10.2024 (8 днів) в загальній сумі 6082, 92 грн., що призвело до завдання матеріальної шкоди в особі НОМЕР_2 прикордонного загону і у відповідності до пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, 

Відповідно до довідки №296, солдату ОСОБА_5 було надмірно виплачене грошове забезпечення за період з 24.10.2024 - 31.10.2024 (8 днів) в загальній сумі – 6082, 92 грн.

Відповідачу надіслано вимогу про необхідність добровільного відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі, однак докази сплати відповідачем зазначеної суми відшкодування у справі відсутні.
З огляду на викладене, слід виснувати, що позовні вимоги про стягнення безпідставно набутого грошового забезпечення є обґрунтованими, а тому такі слід задовольнити.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Отже, позов необхідно задовольнити повністю
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення надмірно виплаченого грошового забезпечення - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуте грошове забезпечення у сумі 6082 грн. 92 коп. (шість тисяч вісімдесят дві гривні дев`яносто дві копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його виготовлення в повному обсязі до Восьмого апеляційного адмінсуду.

Суддя	З.Б.Плеханова