ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа № 921/523/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,
за участі секретаря: Купрейчук С.П.,
за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 02.09.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026
у справі № 921/523/24
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,-

ВСТАНОВИВ: 

Історія справи
1. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та призначено керуючим реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Шимечка А.Я.
2. Офіційне оприлюднення оголошення здійснено 07.10.2024, номер публікації 74226. 
3. Ухвалою від 30.12.2024 встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів у справі №921/523/24, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (керуючим реструктуризацією) до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" в сумі 339 492,98 грн; Головне управління ДПС у Тернопільській області у розмірі 177 445,30 грн та Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" у розмірі 1 754 051,64 грн.
4. Окрім цього, судом зобов`язано керуючого реструктуризацією організувати проведення зборів кредиторів, надати суду протокольне рішення відносно подальшої процедури у справі та призначено підсумкове засідання на 17.02.2025, яке в подальшому, через перебування справи в апеляційній та касаційній інстанціях, було відкладено до повернення матеріалів справи. 
5. 03.12.2025 через систему "Електронний суд" від АТ "Ощадбанк" надійшло клопотання №55/5.8-03/154285/2025 (вх. №894) від 02.12.2025 про закриття провадження у справі, у якому кредитор вказує на те, що боржником подано завідомо не виконуваний план реструктуризації, який не відповідає вимогам ст. 124 КУзПБ. Зокрема у плані боржником не зазначено обставин, які спричинили її неплатоспроможність, а наведений щомісячний дохід у сумі 8 100 грн не відповідає довідкам про доходи ОСОБА_1 . Окрім того, кредитор зазначає серед іншого, що умови реструктуризації, викладені у плані, є неприйнятними для Банку, оскільки передбачають прощення (списання) у результаті його виконання 74,15% визнаних господарським судом вимог кредиторів у результаті виконання такого плану.
-Разом з тим, Банк вказував, що у деклараціях про майновий стан відсутні достовірні відомості стосовно майна сина боржниці - ОСОБА_2 , з якого відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.07.2023 у справі №607/4243/23 стягнуто в користь АТ "Ощадбанк" 957 702,54 грн успадкованого боргу після смерті ОСОБА_3 за кредитним договором №161 від 20.12.2007.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
6. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026, яку залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026, клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" про закриття провадження у справі №921/523/24 задоволено. Припинено процедуру реструктуризації боргів у справі №921/523/24, введену ухвалою суду від 07.10.2024. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шимечка А.Я. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №738 від 08.04.2013)). Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 07.10.2024 у справі №921/523/24. Провадження у справі №921/523/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , закрито.
6.1. Суди виходили з того, що боржниця не продемонструвала добросовісного ставлення до виконання обов`язків у процедурі неплатоспроможності, не надала повної інформації про майновий стан та не забезпечила реального механізму реструктуризації заборгованості, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 7 статті 123 та частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій скаржниця просить Суд скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №921/523/24 та направити справу до Господарського суду Тернопільської області на новий розгляд на стадію проведення процедури реструктуризації боргів фізичної особи для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, надання боржнику можливості реалізувати свої процесуальні права (зокрема, щодо подання виправленої декларації у передбачений законом строк) та продовження процедури неплатоспроможності відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.
8. На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України скаржниця посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 09.06.2026 застосував пункт 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування вказаної норми у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.11.2025 у справі № 921/646/23. 
-Також скаржниця посилається на пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України та вказує, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми матеріального права у подібних правовідносинах, а саме частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у взаємозв`язку із принципом добросовісності кредиторів у процедурі неплатоспроможності фізичної особи, відсутній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

9. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Провадження у Верховному Суді

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №921/523/24 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2026.

11. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 серпня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №921/523/24 та призначено до розгляду на 02 вересня 2026 року о 12:30 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
12. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке. 

13. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
14. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
15. За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
16. Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
17. Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.
18. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
19. Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
20. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
21. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
22. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
23. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
24. Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ).
25. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
26. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
27. Керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.
28. Верховний Суд зауважує, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів. Суд звертається до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.
29. Таким чином, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності.
30. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника.
31. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації.
32. Пунктом 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ встановлено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
33. Згідно з правовою позицією, висловленої у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, за якою певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.
34. Аналіз пункту 11 частини третьої статті 116, пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме:
- боржник подає суду декларацію;
- керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту;
- отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.
35. Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.
36. Нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправленої декларації та подання уточненого звіту, а зазначена в декларації інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.
37. Водночас законодавцем прямо встановлено, що керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, доводить результати перевірки до відома боржника, що є підставою для виправлення декларації у строк встановлений законом. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 903/264/21.
38. У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник.
39. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
40. Слід враховувати, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ і саме тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
41. Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
42. Системне тлумачення вказаних вище приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
43. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 звернув увагу на те, що конструкція ч. 7 ст. 123 КУзПБ побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж розширене коло ініціаторів застосування вказаної норми та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.
44. Як встановили суди попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи, арбітражним керуючим Шимечко А.Я. у складеному 20 жовтня 2025 року звіті про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2021-2023 р. р. та станом на 01.07.2024 р. встановив невідповідності деклараціям, які були долучені ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме:
- боржниця володіє земельною ділянкою кадастровий номер 6125286700:01:001:1602, за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ; для будівництва та обслуговування будівель (Державний акт від 01.09.2008, серії ЯЕ 300475) (п. 17 Декларацій);
- за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: 05.07.2005р. ГАЗ 3307 12 2005 р. в., білого кольору; 05.07.2005р. ГАЗ 3302ФІА, 2005 р. в., синього кольору, 05.07.2005р. ГАЗ 3302ФІА, 2005 р. в., синього кольору (р. V декларацій, А);
- за співмешканцем боржниці ОСОБА_4 зареєстровані транспортні засоби: 15.06.2023 HONDA CR-V, 2008 р. в., сірого кольору; 10.06.2020 VOLKSWAGEN CADDY 2006 р. в., чорного кольору, який відчужений 12.07.2024 (р. V декларацій, Б);
- боржниця має відкриті рахунки в таких фінансових установах: АТ "Універсал Банк" - НОМЕР_2 (валюта рахунку 980-гривня, дата відкриття 29.04.2015), АТ "ОТП Банк" - НОМЕР_3 (валюта рахунку 980-гривня, дата відкриття 29.08.2017) та НОМЕР_4 (валюта рахунку 980-гривня, дата відкриття 23.01.2009) (п. 43 декларацій );
- майно, яке належить ОСОБА_1 та перебуває у заставі: АДРЕСА_5 та 57 Декларацій);
- у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржницею зазначено, що станом на день звернення до суду у неї наявна заборгованість в розмірі 1 837 912,23 грн, що не відповідає п. 69 декларації за 2024 р.
45. Також, судами встановлено, що в межах строку передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ ОСОБА_1 були долучені до матеріалів справи виправлені декларації про її майновий стан за 2021-2023 р.р. та станом 01.07.2024 р., однак, у долученій до матеріалів справи постанові Тернопільського апеляційного суду від 21.12.2023 у справі №607/4243/23, якою рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.07.2023 змінено та доповнено абз. 2 резолютивної частини рішення словами: "... в межах вартості майна, одержаного в спадщину", встановлено серед іншого, що : "... на момент смерті ОСОБА_3 , його син ОСОБА_2 мав 12 років, відсутня відмова від прийняття спадщини у шестимісячний строк, а отже він вважається таким, що прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги за законом.
46. Господарським судом першої інстанції встановлено, що за померлим ОСОБА_3 зареєстровані три транспорті засоби (автомобілі VOLKSWAGEN 1983 р. в., легковий, державний номерний знак НОМЕР_5 ; ГАЗ 3110, 2003 р. в., легковий, державний номерний знак НОМЕР_6 ; ГАЗ 33091, 1996 р. в., вантажний, державний номерний знак НОМЕР_7 ), ряд нерухомого майна (пекарня, зерновий тік, цех по виробництву макаронних виробів, з складськими приміщеннями складське приміщення ) та земельна ділянка.
47. Крім того, згідно із даними із документів долученими керуючим реструктуризацією у суді першої інстанції Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №455971147, №455971940 від 11.12.2025 та №457918601 від 23.12.2025 судом встановлено, що майно, яке належало ОСОБА_3 , зокрема, нежитлова будівля пекарні хлібобулочних виробів, нежитлова будівля, заг. площею 1085,7 кв. м - за реєстр. номером 331308861252; комплекс зернотік, об`єкт нежитлової нерухомості, заг. площею 2693,70 кв. м - за реєстр. номером 1549200261246; цех по виробництву макаронних виробів з складськими приміщеннями, заг. площею 1024,8 кв. м - за реєстр. номером 33133761252 були відчужені ще до 2018 року.
48. Крім того, із відомостей, що викладені у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №459946924 від 12.01.2026 слідує, що нежитлове приміщення (складське приміщення) за адресою: АДРЕСА_6 , заг. площею 534,3 кв. м. належить на праві власності ОСОБА_3 за реєстраційним номером 18976156.
49. Відтак, суди дійшли до висновку, що право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , яке зареєстроване за ОСОБА_3 в порядку спадкування набуто сином боржниці ОСОБА_2 .
50. Крім того, у відповідь на запит керуючого реструктуризацією Шимечка А.Я. Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях повідомив у листі №31/34-05 від 23.01.2026 за гр. ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби: VOLKSWAGEN (1983), білий, ДНЗ НОМЕР_8 , свідоцтво НОМЕР_9 , дата видачі 22.09.1994 та ГАЗ 3110 2300 (20033), сірий, ДНЗ НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_10 , дата видачі 08.04.2004, що свідчить про те, що член сім`ї боржниці ОСОБА_2 в порядку спадкування набув вищезазначені транспортні засоби. 
51. Отже, невідображення активів членів сім`ї та своїх фінансових зобов`язань не є неточностями декларації, а є не відображенням повної та достовірної інформації про все наявне майно боржника та членів його сім`ї, що є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи. 
52. Також, судами встановлено, що згідно із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що станом на 23.01.2026 ОСОБА_1 володіє 19% частки в статутному капіталі ТОВ "Хлібодар Плюс" (ЄДРПОУ 34401973), керівником якого був її чоловік ОСОБА_3 .
53. За встановлених судами попередніх обставин справи, відомості, зазначені ОСОБА_1 у первинно поданих та в подальшому виправлених деклараціях про майновий стан боржниці за 2021- 2024 роки, зокрема у пунктах 28 (щодо успадкованого сином нерухомого майна - складського приміщення), 36 (щодо успадкованих сином трьох транспортних засобів) та 55 (щодо права власності боржниці на частку у статутному капіталі господарського товариства), не містять повної та достовірної інформації про майновий стан як самої боржниці, так і осіб, які нею зазначені у відповідних деклараціях.
54. Невідображення зазначених відомостей свідчить про приховування фактичного майнового стану боржниці та членів її сім`ї, що, у свою чергу, вказує на недобросовісність її поведінки.
55. Судами встановлено, що боржниця не навела мотивованих, підтверджених належними та допустимими доказами обставин, які б засвідчували об`єктивну неможливість відображення перелічених вище відомостей у деклараціях про майновий стан як при зверненні до суду із заявою про неплатоспроможність так і у виправлених деклараціях.
56. Як уже зазначалось вище, нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправленої декларації, а зазначена в ній інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи. 
57. У контексті наведеного, суд касаційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, який відхилив доводи керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Шимечка А.Я. про те, що передбачена ч. 3 ст. 122 КУзПБ перевірка декларацій боржника за відсутності законодавчих заборон, може ним проводитися необмежену кількість разів, та дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність у Кодексі України з процедур банкрутства норм, які б наділяли керуючого реструктуризацією правом проводити повторну перевірку первинних декларацій боржника чи перевірку виправлених декларацій, після того, як збори кредиторів розглянули його звіт з цього приводу, та прийняли рішення про звернення з клопотанням до господарського суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з недобросовісністю боржника.
58. Відтак, господарський суд першої інстанції у цьому випадку правомірно послався на п.1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ як на підставу для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_5 . 
59. Крім того, судами встановлено, що 05.11.2025 відбулися збори кредиторів, шляхом опитування та на порядок денний яких винесено наступні питання: 1. Розгляд звіту керуючого реструктуризації про результати перевірки декларацій про майновий стан; 2. Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
60. Згідно із протокольним рішенням від 05.11.2025, оформленим за наслідками проведених зборів, відображені наступні результати голосування:
- по першому питанню: АТ "Ощадбанк" - "не голосував", АТ КБ "Приватбанк" - "за", Головне управління ДПС в Тернопільській області - "утримався" - рішення прийнято;
- по другому питанню (про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з недобросовісністю): АТ "Ощадбанк" - "Не голосував", АТ КБ "Приватбанк" - "За", Головне управління ДПС в Тернопільській області - "Утримався" - рішення прийнято.
61. У протокольному рішенні зазначено, що невід`ємними додатками до нього є заява кредиторів АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк".
62. Отже, як встановили суди попередніх інстанцій, за результатами проведення зборів кредиторів було прийнято рішення не схвалювати план реструктуризації боргів боржника станом на 30.10.2025 та звернутися до суду з відповідним клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
63. Разом з тим, дослідивши зміст Плану реструктуризації боргів боржниці та наявні у матеріалах справи докази, господарський суд першої інстанції встановив таке:
-Відповідно до відомостей, зазначених у Плані, боржниця протягом строку його виконання розраховує отримати дохід у загальному розмірі 486 000,00 грн, що становить 8 100,00 грн щомісячно. При цьому визначено, що щомісячно для погашення вимог кредиторів до 10 числа виділятиметься сума, розподілена пропорційно до розміру визнаних вимог, а саме: АТ «Ощадбанк» (14,95 %) - 745,50 грн, ГУ ДПС у Тернопільській області (7,81 %) - 390,50 грн та АТ КБ «Приватбанк» (77,24 %) - 3 862,00 грн.
-Разом з тим, боржницею не наведено належного обґрунтування джерела отримання доходу у розмірі 8 100,00 грн щомісячно. У Плані лише зазначено, що заходами, спрямованими на покращення її майнового стану та забезпечення погашення вимог кредиторів, є працевлаштування.
-Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вживалися заходи щодо пошуку роботи, працевлаштування або отримання стабільного доходу. Відтак зазначені у Плані розрахунки щодо можливості його виконання ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені об`єктивними доказами.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів, зокрема, зазначається розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.
-Згідно із статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік (станом на час звернення із заявою про неплатоспроможність) встановлено в 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 3028,00 грн, на дитину віком від 6 до 18 років - 3196,00 грн, на дитину до 6 років - 2563,00 грн.
-Отже, розмір грошових коштів, які щомісячно мають залишатися у боржниці для задоволення побутових потреб, з урахуванням її особи та неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_2 , становить 6 224,00 грн.
-Умовами Плану реструктуризації боргів передбачено спрямування щомісячно 5 000,00 грн на погашення грошових вимог кредиторів із доходу у розмірі 8 100,00 грн, який боржниця розраховує отримувати після працевлаштування.
-Разом з тим, боржниця зазначає про реалізацію в межах процедури реструктуризації боргів земельної ділянки з кадастровим номером 6125286700:01:0011602, площею 0,0252 га, від продажу якої планується отримати 12 649,56 грн, а також про відсутність іншого майна, зокрема транспортних засобів, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредиторів.
-Як наслідок, за умови виконання запропонованого Плану реструктуризації боргів, з урахуванням загального розміру визнаних грошових вимог кредиторів у сумі 2 641 229,92 грн, передбачається списання (прощення) заборгованості у розмірі 74,15 %, що становить 1 958 340,36 грн. Відтак фактичному погашенню підлягатимуть вимоги кредиторів лише у розмірі 682 889,56 грн.
64. Слід відзначити, що метою процедури реструктуризації боргів фізичної особи є відновлення її платоспроможності шляхом розроблення та виконання плану реструктуризації боргів, який має забезпечити баланс інтересів боржника та кредиторів. При цьому розроблений боржником план реструктуризації є для кредиторів обґрунтованим очікуванням щодо можливості реального погашення їх вимог у межах відповідної процедури.
65. Однак, за висновками попередніх судових інстанції, наведені у Плані умови погашення заборгованості не підтверджують наявності у боржниці реальної можливості його виконання, оскільки ґрунтуються на припущенні щодо отримання майбутнього доходу, а також передбачають списання значної частини заборгованості без належного економічного обґрунтування.
66. Формальний підхід та вільне трактування норм матеріального права у цьому випадку є неприпустимим, адже, насамперед, метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності, а не формальний перехід до процедур, за результатами яких усі борги боржника будуть погашені, в чому, звісно, зацікавлений лише боржник. (висновки викладені Верховним Судом у постанові від 29.08.2024 по справі №918/806/21.
67. Апеляційний господарський суд відзначив, що запропонований боржницею План реструктуризації боргів не підтверджує наявності у неї реального наміру досягнення компромісу з кредиторами та створення умов для належного виконання грошових зобов`язань.
68. Отже, за встановлених обставин, відсутність погодженого та схваленого кредиторами Плану реструктуризації боргів після спливу трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів у цій справі у сукупності з іншими встановленими обставинами свідчить про недобросовісну поведінку боржниці, яка не вжила достатніх заходів для визначення реальних джерел погашення заборгованості з урахуванням її майнового стану та об`єктивних можливостей та, з урахуванням положень частини 11 статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства, є самостійною підставою для закриття провадження у справі.
69. Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, підтриманим судом апеляційної інстанції, про наявність правових підстав для задоволення клопотання АТ «Ощадбанк» про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123, частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

70. Доводи скаржниці про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 09.06.2026 застосував пункт 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування вказаної норми у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.11.2025 у справі № 921/646/23, підлягають відхиленню. 
71. Так, у наведеній скаржницею справі суд касаційної інстанції констатував, що врахувавши наявні в матеріалах справи відомості щодо наявності у боржника та членів його сім`ї майна чи майнових прав за період 2020-2024 роки, отримані на запит керуючого реструктуризацією, виявлені останнім недоліки у поданих боржником деклараціях про майновий стан, а також усунення боржником вказаних недоліків та надання до матеріалів справи виправлених декларацій, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що зазначені дії боржника не ставлять під сумнів добросовісність його намірів щодо прагнення досягти мети процедури банкрутства, ініційованої ним задля єдиного наміру - погашення наявних вимог кредиторів.
72. У справі, що переглядається суди встановили, що відомості, зазначені ОСОБА_1 у первинно поданих та в подальшому виправлених деклараціях про майновий стан боржниці за 2021- 2024 роки, зокрема у пунктах 28 (щодо успадкованого сином нерухомого майна - складського приміщення), 36 (щодо успадкованих сином трьох транспортних засобів) та 55 (щодо права власності боржниці на частку у статутному капіталі господарського товариства), не містять повної та достовірної інформації про майновий стан як самої боржниці, так і осіб, які нею зазначені у відповідних деклараціях.

73. Отже, відмінність у зазначеному скаржницею судовому рішенні та відповідно застосування судами норм КУзПБ у цій справі про неплатоспроможність зумовлена різними фактичними обставинами кожної справи.

74. Відхиляючи доводи скаржниці, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

75. Підсумовуючи наведене, касаційний господарський суд вважає, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно досліджено обставини справи та надано їм належну правову оцінку. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих висновків судів та зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
76. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
77. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
78. Верховний Суд дійшов висновків про те, що оскаржувані судові рішення прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.
79. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.
Судові витрати
80. У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржницю. 
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2026 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №921/523/24 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков
Судді В.І. Картере
К.М. Огороднік