ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | Справа №160/12158/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (вул. Героїв-рятувальників, 13, м. Олександрія, Кіровоградська обл., 28006 ЄРДПОУ: 3812731) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

07.05.2026 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 рік на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;
- зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 рік, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15січня 2004 року № 44.
- визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області щодо не підготовки та не направленні до уповноваженого органу, через який було подано заяву про призначення пенсії за вислугою років оновлених грошового атестату та довідки на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області видати оновлених грошового атестату та довідки на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що проходила службу у відповідача. При розрахунку та виплаті її грошового забезпечення за 2020-2023 роки відповідач протиправно використовував прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений станом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 14 травня 2026 року суд відкрив провадження у справі №160/12158/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ), проходила слжбу у Другому Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (вул. Героїв-рятувальників, 13, м. Олександрія, Кіровоградська обл., 28006 ЄРДПОУ: 3812731), що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_2 , витягом із наказу ГУ ДСНС України у Кіровоградській області від 15 вересня 2023 року №424 «Про кадрові питання», яким ОСОБА_1 виключено з кадрів ДСУ з надзвичайних ситуацій.
09.03.2026 року позивач звернулася через свого представника до Другого Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області із заявою щодо перархування та виплати їй грошового забезпечення.
19.03.2026 року за вих. № 5557 01-465/555707 відповідач надав відповідь в якій зазначив, що використовував прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений станом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн. 
Позивач не погодилась із такою відмовою відповідача, у зв`язку з чим звернулася до суду з вищезазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розмір грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У первісній редакції п. 4 Постанови № 704, було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
На момент набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704 п. 4 цього нормативно-правового акту був викладений у редакції згідно з п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18.
Отже, починаючи з 29.01.2020 року діє п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у первісній редакції, який визначає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
А тому, розрахункова величина для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинна бути визначена шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Статтями 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022-2025 роки» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 року 2684 грн, на 01.01.2024 року 3028 грн.
Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 року у справі № 440/6017/21 на підставі аналізу, у тому числі, норм Закону № 2262-XII та Постанови № 704, дійшов висновку про те, що з 01.01.2020 року положення п. 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Встановлене положеннями п. 3 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Аналогічні правові висновки застосовані Верховним Судом також у постанові 06.11.2023 року у справі № 300/1947/22, при розгляді якої суд не знайшов підстав для відступу від висновків, викладених у справі № 440/6017/21.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 внесено зміни до пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виклавши абзац перший в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 набрала чинності 20.05.2023 року.
Таким чином, з 20.05.2023 року застосовується редакція пункту 4 Постанови №704, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, суд доходить висновку, що з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на відповідний календарний рік.
Як встановлено судом, позивач проходила службу у Другому Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області у період з 01.08.1999 по 17.09.2023.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач здійснив позивачу нарахування та виплату грошового забезпечення із застосуванням зазначеної розрахункової величини або провів відповідний перерахунок після зміни правового регулювання, яка настала внаслідок набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду, право військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу на визначення посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, виникло саме з 29.01.2020 року після втрати чинності пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Такий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.08.2022 року у справі №440/6017/21, який надалі неодноразово підтверджувався Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.09.2022 року у справі №500/1813/21, від 22.09.2022 року у справі №500/3840/21, від 16.11.2022 року у справі №120/648/22-а, від 06.02.2023 року у справі №160/2775/22, від 06.11.2023 року у справі №300/1947/22.
У зазначених рішеннях Верховний Суд виходив із того, що Кабінет Міністрів України не уповноважений встановлювати розрахункову величину, яка суперечить законам України про Державний бюджет на відповідний рік, оскільки прожитковий мінімум є базовим державним соціальним стандартом, що щороку визначається законом. Тому після 29.01.2020 року застосуванню підлягав пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у його первісній редакції, а не редакція, яка передбачала використання прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 року.
Отже, з 29.01.2020 року відповідач був зобов`язаний визначати посадовий оклад та оклад за спеціальним (військовим) званням позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Використання після цієї дати розрахункової величини 1762 грн суперечило нормам законів України про Державний бюджет та положенням постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції, що підлягала застосуванню.
Отже, період з 29 січня 2020 року по 19.05.2023 припадає на час, коли діяла відновлена редакція пункту 4 Постанови №704, яка передбачала визначення посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року та підлягає перерахунку. 
Суд також враховує, що грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразові та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а також інші виплати, які визначаються виходячи із посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, є похідними від правильного визначення базових складових грошового забезпечення. Відтак їх розмір безпосередньо залежить від правильності визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням. Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 року у справі №440/6017/21 та від 06.11.2023 року у справі №300/1947/22.
З огляду на встановлені судом обставини справи, відповідачем при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення за спірний період застосовано розрахункову величину, яка не відповідала вимогам чинного законодавства. Доказів проведення перерахунку грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, матеріали справи не містять. 
За таких обставин суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення, а також похідних від нього виплат за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, виходячи із посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, є протиправною, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія обчислюється із сум грошового забезпечення, до складу якого входять посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії.
Згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та відповідними нормативними актами, що регулюють оформлення грошового атестата, саме орган, у якому особа проходила службу, зобов`язаний оформити грошовий атестат та інші документи, необхідні для призначення пенсії, із зазначенням достовірних відомостей про всі складові грошового забезпечення.
Судом встановлено, що при визначенні посадового окладу та окладу за спеціальним званням відповідач застосував розрахункову величину, яка не відповідала вимогам чинного законодавства, внаслідок чого суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу належного грошового забезпечення за спірний період.
Оскільки грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення формуються на підставі фактично визначених складових грошового забезпечення військовослужбовця, проведення їх оформлення без урахування правильного розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням призведе до відображення недостовірних відомостей та, як наслідок, до порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що саме орган, у якому особа проходила службу, уповноважений оформити та направити документи для призначення (перерахунку) пенсії після встановлення правильного розміру грошового забезпечення, а така вимога є похідною від вимоги про правильне визначення складових грошового забезпечення. 
За таких обставин вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо непідготовки та ненаправлення до уповноваженого органу оновленого грошового атестата та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення є похідними від вимог про перерахунок грошового забезпечення та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що позивач, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (вул. Героїв-рятувальників, 13, м. Олександрія, Кіровоградська обл., 28006 ЄРДПОУ: 3812731) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Другого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії, визначених виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати Другий державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії, визначивши їх розмір виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Визнати протиправною бездіяльність Другого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області щодо непідготовки та ненаправлення до уповноваженого органу, через який подано заяву про призначення пенсії, грошового атестата та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премію за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення ОСОБА_1 , оформлених з урахуванням належного розміру грошового забезпечення.
Зобов`язати Другий державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області після проведення перерахунку грошового забезпечення оформити та направити до уповноваженого органу, через який подано заяву про призначення пенсії, нові грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) і премію за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення ОСОБА_1 , складені з урахуванням проведеного на виконання цього судового рішення перерахунку грошового забезпечення.
В решті заявлених позовних вимог – відмовити.
Судовий збір розподілу не підлягає.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук