ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/1875/26 | Головуючий по першій інстанції
Справа № 709/1048/25 Категорія: 304090000 | Шарая Л. О.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Сіренко Ю.  В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л., 

секретар: Івануса А.Д.,

учасники справи:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,

відповідач – ОСОБА_1 , 

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_2 – адвокат Євтушенко Микола Павлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір № 544754695 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору товариство виконало свої зобов`язання і перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 11000 грн на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача.
У зв`язку з викладеним, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі 52714,20 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь.
Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15.07.2025 позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 52714,20 грн, 2422,40 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
У вересні 2025 року ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Євтушенка М.П. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15.07.2025 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права, принципів змагальності та рівності сторін, без належного повідомлення відповідача, оскільки останній зник безвісти.
24.07.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 – адвоката Євтушенка М.П. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про закриття провадження у справі та повернення судового збору за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до подачі позовної заяви у даній справі (19.06.2025).
Процесуальне правонаступництво можливе лише у випадку вибуття сторони після відкриття провадження у справі. Якщо особа померла до звернення до суду, вона не набуває статусу сторони у справі, а тому процесуальне правонаступництво є неможливим. 
Звернення позивача з позовом до особи, цивільна правоздатність та цивільна процесуальна правоздатність якої припинилися до моменту подання позову, свідчить про відсутність належної сторони у справі з моменту відкриття провадження. 
За таких обставин, скаржник зазначає, що суд першої інстанції був позбавлений процесуальної можливості здійснювати розгляд спору по суті та ухвалювати рішення, оскільки судове рішення не може бути постановлене щодо особи, яка на момент звернення до суду вже померла.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали, колегія суддів доходить наступних висновків.
Апеляційним судом встановлено, що на день звернення до суду – 19.06.2025, з цим позовом відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 09.07.2026 відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відкрито 20.06.2025. 
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
За нормами частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).
Таким чином, на момент відкриття провадження у справі ОСОБА_1 вже помер, внаслідок чого його цивільна правоздатність і дієздатність припинились.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) міститься висновок, що: «якщо позов пред`явлено до померлої особи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі. При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі».
Закриття провадження у справі – це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення рішення по суті вимог у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду. Якщо інше не передбачено законом, у разі закриття провадження у справі судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 141 ЦПК України).
Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 185/998/16-ц та від 18.12.2019 у справі № 127/328/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України колегія суддів враховує у даному випадку.
Апеляційний суд зазначає, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. 
Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона – учасник процесу – вибула з певних причин (у тому числі й у зв`язку зі смертю) після відкриття провадження у справі. 
При цьому, в позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. 
Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Таким чином, якщо фізична особа - відповідач у справі помер до подання позову, а права і обов`язки померлого переходять до його спадкоємців чи іншої особи, позивач повинен подати позов безпосередньо до його спадкоємців чи іншої особи.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів доходить висновку про те, що провадження у справі необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку із смертю ОСОБА_1 , яка настала до подачі позовної заяви.
Відповідно до положень ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
За таких обставин, та з урахування вказаного правового обґрунтування, оскільки на момент подання позовної заяви відповідач помер, про що стало відомо суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду рішення, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Вирішуючи питання про повернення судового збору, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Законодавство України однією з умов розгляду справи судом визначило сплату судового збору в розмірі та у випадках, визначених законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, підстави для звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Судовий збір – це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Стаття 9 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
З огляду на викладене вище, судовий збір, який був сплачений за подання апеляційної скарги у даній справі у розмірі 3633,60 грн слід повернути скаржнику ОСОБА_2 .
Апеляційний суд зауважує, що повернення судового збору (в усіх випадках) здійснюється органами Казначейства виключно на підставі електронного подання, сформованого Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом на підставі заяви платника.
Керуючись ст. ст. 133, 255, 367, 368, 374, 377, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Євтушенка Миколи Павловича задовольнити частково.
Заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 липня 2025 року у даній справі скасувати.
Клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Євтушенка Миколи Павловича про закриття провадження у справі та повернення судового збору задовольнити.
Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.
Повернути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3633,60 грн, який було сплачено на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 згідно з квитанцією № 3122327519 від 10 липня 2026 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова