ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/838/26 

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи 
за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 
до відповідача Фізичної особи-підприємця Петрука Миколи Сергійовича 
про стягнення боргу 331 666,42 грн.

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю. 
Представники сторін не з`явилися. 

Суть спору: 
Акціонерне товариство "Акцент-Банк"звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Петрука Миколи Сергійовича про стягнення заборгованості 331 666,42 грн. 

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Кредитного договору №20.89.0000000973 від 12.02.2025, а саме: відповідач несвоєчасно здійснює погашення кредиту.
Станом на 28.06.2026 заборгованість відповідача за кредитним договором склала 331 666,42 грн, яка складається з наступного: 269 866,22 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7 175,20 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 13 625,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 1 000,00 грн - штраф (фіксована складова); 7 000,00 грн - штраф (змінна складова).

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позов, передбаченим ст. 165 ГПК України, а відтак суд на підставі ч.2 ст. 178, ч.9 ст. 165 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Процесуальні дії у справі.
06.07.2026 позов АТ "Акцент-Банк" надійшов до Господарського суду Рівненської області.
Разом з позовною заявою, АТ "Акцент-Банк" заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Ухвалою від 10.07.2026 відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання з розгляду справі по суті призначено на 11.08.2026. 
Ухвалою від 11.08.2026 розгляд справи відкладено на 15 вересня 2026 р. на 10:45 год.
У судове засідання 15.09.2026 представники сторін не прибули. 
Судом вживалися належні заходи щодо повідомлення учасників справи про дату та час судових засідань. 
Суд враховує клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі. 
У зв`язку із тим, що у відповідача відсутній електронний кабінет, зареєстрований у підсистемі "Електронний суд", судом згідно з ч.5 ст. 242 ГПК України було здійснено направлення ФОП Петруку М.С. ухвали від 10.07.2026 та від 11.08.2026 у паперовому вигляді рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця реєстрації: 35360, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Велика Омеляна, вулиця Дубнівська , будинок 45. 
Ухвалу суду від 10.07.2026 відповідач ФОП Петрук М.С. отримав 08.08.2026, про що свідчить поштове повідомлення R 06722 667155 0. 
Щодо ухвали від 11.08.2026, то згідно відомостей із сайту Укрпошти за трек-номером відправлення R0 6725 6052 986, кореспонденція прибула до відділення Укрпошти у с.Велика Омеляна (35360) 20.08.2026. Відомості щодо подальшого руху поштового відправлення відсутні. 
Господарський суд наголошує на тому, що ухвали суду завчасно надіслані відповідачу на адресу згідно матеріалів справи та з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.
При цьому, господарським судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Суд звертає увагу, що зібраних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті. Явка учасників до суду не визнавалася обов`язковою. 
Згідно з ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
За таких обставин, враховуючи, що неявка представника позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись ст. 202 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд дійшов наступних висновків. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
12.02.2025 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" та Фізичною особою-підприємцем Петруком Миколою Сергійовичем укладено Кредитний договір №20.89.0000000973 (далі - Договір), щодо надання останньому кредиту (встановлення кредитного ліміту) в розмірі 800 000,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 10.02.2028) зі сплатою процентів у розмірі 20.90% щорічно. (арк.с. 4-11)
Строковий кредит (далі "кредит") надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим при значенням. Термін повернення кредиту зазначений у п.А.3 цього договору.
Згідно з умовами п.А2 та п.А3 кредитного договору, ліміт цього договору становить 800 000,00 грн. Термін повернення кредиту 10.02.2028. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток №1 цього договору).
Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:
Сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором*((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)*процентна ставка за місяць)/((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)-1).
Сума щомісячного платежу за відсотки = (зали шок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка/кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу.
Сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту - сума щомісячного платежу за відсотки.
Згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦК кодексу України у випадку порушення позичальником будь- якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, мас право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 10.02.2028.
Згідно до абз.6 п.А3 Кредитного договору, зазначено, що у відповідності зі ст. 212, 651 ЦК України, у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашений Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, позиваючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. 
Згідно до п.А.6, п.А.9; п.А.10, п.A.11 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20.90% річних. Також Позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття позичкового рахунку у розмірі 0 (нуль) гривень, щомісячну винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0.900000% від суми зазначеного у п.А2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів та винагороду за управління фінансових інструментом у розмірі 0.000000% від суми зазначеного у п.А.2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів.
Крім того, згідно до п.А.7 Кредитного договору; у випадку порушення Позичальником будь- якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п.А.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки.
Згідно до п.п.2.2.2-2.2.3 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 Кредитного Договору та Повернути кредит у терміни, встановлені п.п.12, 2.2.14, 2.3.2 цього Договору.
Відповідно до п.5.8 Кредитного Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п.А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
На виконання умов договору Банк надав Позичальнику Кредит однією сумою в розмірі загальної суми кредиту 800 000,00 грн шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у Банку, для подальшого використання позичальником за цільовим призначенням. Вказане підтверджується меморіальним ордером №TR.44412084.33861.64999 від 12.02.2025 (арк.с. 19). 
Із банківської виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами (арк.с. 30-31). 
Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, станом на 28.06.2026 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 331 666,42 грн, а саме:
- 269 866,22 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);
- 7 175,20 грн - загальний залишок заборгованості за процентами;
- 13 625,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою. 
Крім того, Банк нарахував відповідачу: 
- 1 000,00 грн - штраф (фіксована складова); 
- 40 000,00 грн - штраф (змінна складова).
У зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту АТ "Акцент-Банк" звертається до господарського суду із даним позовом. 
Відповідач не спростував вимоги банку та не подав докази погашення кредиту та процентів. 

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.
З наведених обставин вбачається, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими та стосуються договірних правовідносин пов`язаних з наданням кредитних коштів.
Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасної повернення отриманих кредитних коштів порушеними.
Як унормовано положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язковим (господарських зобов`язань).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язковим.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з нормами ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Укладений між позивачем та відповідачем Договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно з правилами ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 204 ЦК України укладений сторонами кредитний договір як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Нормами ч.1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.
Водночас, нормами ч.1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як встановлено з матеріалів справи, між сторонами 12.02.2025 укладено Кредитний договір №20.89.0000000973, на підставі якого ФОП Петрук М.С. отримав 800 000,00 грн кредиту, взявши на себе обов`язок повернути грошові кошти до 10.02.2028 зі сплатою 20.90% річних та 0,9% - щомісячної винагороди за кредитне обслуговування.
Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору банк надав відповідачу кредитні кошти, що обумовлені кредитним договором. Вказане стверджується виписками по особовому рахунку відповідача, а також меморіальним ордером.
Додатком №1 до договору погоджено графік погашення кредиту, відсотків, комісії та в цілому розмір щомісячного платежу.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Застосування абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути можливе лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з правилами ч.2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №910/11534/13-ц, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №903/914/17, від 05.03.2019 у справі №910/3353/19.
Оскільки боржник належним чином не виконував взяті на себе за Договором зобов`язання в частині своєчасного погашення кредиту та сплати процентів, банк скориствся своїм правом, передбаченим п.А3 Кредитного договору щодо дострокового розірвання Кредитного договору та у вимозі від 11.06.2026 вимагав повернути всю поточну заборгованість за наявним кредитом до 18.06.2026.
Вимога залишилась без реакції відповідача.
Станом на 28.06.2026 у останнього обліковується заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 269 866,22 грн.
Відтак суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги у вказаній частині - стягнення 269 866,22 грн (тіла кредиту).
Щодо заявлених до стягнення процентів у розмірі 7 175,20 грн за період із 12.02.2025 до 31.05.2026, то суд зазначає, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч.1,2 ст. 10561 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч.1 ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вона вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Отже, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі ч.1 ст. 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень ч.2 ст. 625 ЦК України.
Суд звертає увагу, що нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 20.90% передбачене п.А6 кредитного договору. Тому, позивач має право нараховувати в межах визначеної і погодженої в договорі сторонами процентної ставки відповідні нарахування.
Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми процентів, судом встановлено, що позивачем правомірно здійснено розрахунок процентів за користування кредитом за період з 12.02.2025 до 31.05.2026, оскільки АТ "А-Банк" здійснив направлення на адресу відповідача вимоги від 11.06.2026, де просив погасити всю поточну заборгованість та суму кредиту з процентами у загальному розмірі до 18.06.2026.
Право Банку вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту встановлене п.2.3.2 Кредитного договору, за умовами якого у випадку порушення будь-якого із зобов`язань, банк, на свій розсуд, має право зажадати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування, а також виконання інших зобов`язань шляхом відправлення повідомлення. У цю дату позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за Договором.
Суд відмічає, що факт звернення банку із вказаною вимогою про дострокове погашення кредиту змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору та на дату 18.06.2026 вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц.
З огляду на викладене, господарський суд зауважує, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти припинилось 18.06.2026 у зв`язку з пред`явленням Банком до боржника вимоги про дострокове погашення боргу по кредиту.
Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача процентів у розмірі 7 175,20 грн.
Щодо позовної вимоги про стягнення 13 625,00 грн - заборгованості за винагородою, суд враховує, що одним із обов`язковим позичальника є сплата банку винагороди за кредитне обслуговування відповідно до п.4.5 Кредитного договору.
Пунктом А.10 визначено, що позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,90% від суми зазначеного в п.А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні, розрахунок здійснюється щоденно.
Відтак суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги у вказаній частині - стягнення 13 625,00 грн - заборгованості за винагородою.
Щодо нарахування банком неустойки суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За ч.2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно з п.А7 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п.А3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки.
Відповідно до п.5.8 Кредитного Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п.А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
З 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 год.30 хв. 24.02.2022, який продовжувався та діє на даний час.
17.03.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" №2120-ІХ від 15.03.2022, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено п.18 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".
Отже, оскільки заборгованість виникла після 24.02.2022: 1 000,00 грн - штрафу (фіксована складова) та 40 000,00 грн - штрафу (змінна складова) підлягає списанню.
При цьому суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово робив висновки щодо застосування пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.
Так, Верховний Суд сформував висновки щодо застосування п.18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, зокрема, що у період дії воєнного або надзвичайного стану та протягом 30 днів після його припинення позичальник звільняється від відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України, а також від сплати неустойки (штрафу) (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.09.2023 у справі №910/8349/22, від 18.10.2023 у справі №706/68/23, від 12.06.2024 у справі №910/10901/23).
З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача, як позичальника 1000,00 грн - штрафу (фіксована складова) та 40 000,00 грн - штрафу (змінна складова), які виникли на підставі п.А.7. та п.5.8 Кредитного договору, після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" №2120-ІХ від 15.03.2022, задоволенню не підлягають.

Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 290 666,42 грн, у т.ч.: 269866,22 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7 175,20 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 13 625,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою.
В решті позову про стягнення 1 000,00 грн - штрафу (фіксована складова) та 40 000,00 грн - штрафу (змінна складова), суд відмовляє.

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 975,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №6005315595787 від 28.06.2026.
Розмір пропорції задоволених вимог проти заявлених складає 87,64%.
Тому, позивачу підлягає відшкодуванню судовий збір за рахунок відповідача у розмірі 4360,00 грн (4975 Х 87,64%).
Решта сплаченого судового збору 615,00 грн залишається за позивачем. 

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петрука Миколи Сергійовича( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11; ідентифікаційний код 14360080) 290 666 (двісті дев`яносто тисяч шістсот шістдесят шість) грн 42 коп. (з яких: 269 866,22 грн - заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7 175,20 грн - заборгованості за процентами; 13 625,00 грн - заборгованості за винагородою), та 4 360 (чотири тисячі триста шістдесят) грн 00 коп. - витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
3. Відмовити у задоволені позову в частині стягнення 1 000,00 грн - штрафу (фіксована складова) та 40 000,00 грн - штрафу (змінна складова)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. ст. 254 - 259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15 вересня 2026 року.

Суддя Бережнюк В.В.