Справа № 202/11611/25
Провадження № 2/202/1687/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі судді Михальченко А.О.,
секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 202/11611/25 

за позовом

ОСОБА_1 

до

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна,
Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, –

за участю: 
представника позивача – Сидоренка О.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.11.2025 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позов, зазначає, що у листопаді 2024 року дізнався про надходження до місця його роботи – ТОВ «ДІВІЗІОН-ДНІПРО» постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.09.2024, винесеної старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Дарадан М.В. у виконавчому провадженні № 75561858.
Зазначена постанова винесена на підставі виконавчого напису № 4856, вчиненого 02.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 486 683,58 грн.
Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено на підставі кредитно-заставного договору № DNPOAN02001740 від 21.03.2008, укладеного для придбання автомобіля Great Wall, забезпеченням за яким виступав придбаний автомобіль, згодом реалізований банком для погашення кредиту. Позивач заперечує розмір заборгованості, зазначеної у написі, вказує, що йому невідомо, з чого вона складається та як вирахувана, а тому заборгованість не є безспірною. Крім того, посилається на те, що станом на дату вчинення напису (02.06.2017) редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, у частині можливості вчинення виконавчого напису за нотаріально не посвідченим кредитним договором була нечинною. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 03.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, відповідачу встановлнеий строк для подання відзиву.

03.02.2026 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що виконавчий напис вчинено правомірно, з дотриманням вимог статей 87–89 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172; безспірність заборгованості визначається об`єктивним закріпленням відповідного виду заборгованості у Переліку, а не суб`єктивним ставленням боржника; сам факт незгоди боржника з боргом не є підставою для визнання напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідач зазначив, що на виконання виконавчого напису 20.09.2017 було відкрито виконавче провадження № 54733668, у межах якого в період з вересня 2017 року по грудень 2021 року з позивача стягнуто 66 207,32 грн, у зв`язку з чим твердження позивача про необізнаність про виконавчий напис не відповідає дійсності. Відповідач також заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, вказавши, що позов подано зі спливом трирічного строку від дати вчинення напису та відкриття виконавчого провадження.
Треті особи були повідомлені належним чином, своєї позиції щодо позову не висловили.

28.05.2026 підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Додатково пояснив, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2012 у справі №2/0417/2437/2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNH0AN02001740 від 21.03.2008 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк`з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 14.12.2012 співробітниками банку автомобіль був прийнятий від ОСОБА_1 , що підтверджується актом. 01.03.2018 автомобіль було продано на електронних торгах за 76 501,00 грн. Вказані обставини підтверджують, що заборгованість за виконавчим написом не є безспірною і банк не мав підстав для отримання виконавчого напису. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Треті особи були повідомлені належним чином, у судові засідання не з`явилися. 
Приватний нотаріус надала суду заяву про розгляд справи без її участі, а також акт знищення нотаріальних справ за номенклатурою, у тому числі справи щодо вчинення виконавчого напису, який оспорюється. 
Слобожанський ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 12.02.2026, надіслав належним чином засвідчену копію виконавчого провадження №75561858, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу. 

Приписами ч. 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

21.03.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір № DNPOAN02001740, за умовами якого позичальник отримав кредит для придбання автомобіля, а забезпеченням виконання зобов`язань виступав придбаний автомобіль Great Wall, № кузова НОМЕР_1 . Договір у письмовій формі, нотаріально не посвідчувався.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2012 у справі №2/0417/2437/2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNH0AN02001740 від 21.03.2008 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Great, модель: Wall Safe, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 
14.12.2012 співробітниками банку автомобіль був прийнятий від ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним актом. 
02.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 4856, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 486 683,58 грн (з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису). Строк, за який провадиться стягнення, зазначено з 21.03.2008 по 17.03.2017.
У зв`язку зі знищенням нотаріальної справи, суд об`єктивно позбавлений можливості дослідити документи, які були подані банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису.
20.09.2017 державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54733668 з виконання зазначеного виконавчого напису. Постановою державного виконавця від 26.12.2021 виконавчий документ повернуто стягувачу; залишок боргу становив 420 431,26 грн.
01.03.2018 автомобіль було продано на електронних торгах за 76 501,00 грн, що підтверджено відповідним протоколом. 
19.07.2024 старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Дарадан М.В. відкрито виконавче провадження №75561858, що підтверджено копією відповідної постанови.
10.09.2024 старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Дарадан М.В. у виконавчому провадженні № 75561858 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено за місцем роботи позивача.
15.11.2024 начальником відділу Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області винесена постанова про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від19.07.2024, що винесена державний виконавцем Дарадан М.В.
20.11.2024 виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису, що оспорюється) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). При цьому безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік).
Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17, від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Кредитно-заставний договір № DNPOAN02001740 від 21.03.2008, на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис, укладений у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчувався, що є ключовим для цієї справи.
Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, подаються оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Можливість вчинення виконавчого напису за нотаріально не посвідченими кредитними договорами була передбачена розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким Перелік було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Разом з тим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 у частині доповнення Переліку зазначеним розділом визнано незаконною та нечинною. Згідно з резолютивною частиною ця постанова набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто 22.02.2017. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (ухвала ВАСУ від 01.11.2017 року по справі № 826/20084/14 (№ в ЄДРСР 70163569) зазначену постанову залишено без змін. Постановою ВП ВС від 20.06.2018 по справі № 826/20084/14 (№ в ЄДРСР 81020597) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.
Підставою для визнання відповідного нормативного акта нечинним слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку не засвідчує безспірності заборгованості боржника перед стягувачем; встановлення виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису за кредитними відносинами, звужувало передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідало положенням статті 87 цього Закону.
Отже, станом на 02.06.2017 (дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) редакція Переліку у частині, яка допускала вчинення виконавчого напису за нотаріально не посвідченим кредитним договором, була нечинною. Чинна на той момент редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису за договорами, що передбачають сплату грошових сум та звернення стягнення на заставлене майно, лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору (пункт 1 Переліку).
Таким чином, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис № 4856 від 02.06.2017 на підставі кредитно-заставного договору, який нотаріально не посвідчувався, за нечинної на дату вчинення напису редакції Переліку. Вчинення виконавчого напису за нормативним актом, який на момент вчинення напису був нечинним згідно з судовим рішенням, є порушенням встановленого порядку вчинення виконавчого напису та самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 910/10374/17, зазначивши, що вчинення нотаріусом виконавчого напису з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, яка на час вчинення виконавчого напису була нечинною згідно із судовим рішенням, є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин доводи відповідача про дотримання нотаріусом формальних вимог статей 87–89 Закону України «Про нотаріат» та про об`єктивне закріплення виду заборгованості у Переліку не спростовують наведеного, оскільки та частина Переліку, на яку посилається відповідач як на підставу вчинення напису, станом на 02.06.2017 була нечинною.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд зазначає таке.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Разом з тим Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені зокрема статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023.
Крім того, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ зазначений розділ доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану продовжуються на строк його дії строки, визначені статтями 257–259 ЦК України. Воєнний стан в Україні введено з 24.02.2022 та триває.
З урахуванням наведеного, навіть якщо виходити з позиції відповідача про початок перебігу позовної давності з дати вчинення виконавчого напису (02.06.2017) чи з дати відкриття виконавчого провадження (20.09.2017), трирічний строк позовної давності, який за звичайних умов сплив би у 2020 році, підпадав під дію карантину (з 12.03.2020) та в подальшому - воєнного стану (з 24.02.2022), у зв`язку з чим був продовжений на строк дії відповідних обставин. Відтак станом на дату звернення позивача до суду (листопад 2025 року) позовна давність за вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не сплила, а тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає.
Посилання відповідача на здійснення стягнення з позивача у межах виконавчого провадження № 54733668 у 2017–2021 роках та на обізнаність позивача про виконавчий напис оцінюється судом у сукупності з наведеними обставинами і, з огляду на встановлене продовження перебігу позовної давності, не змінює висновку суду щодо своєчасності звернення до суду.
Відповідно до вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису № 4856, вчиненого 02.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням встановленого порядку - за нечинної на дату вчинення напису редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статтями 34, 87–89 Закону України «Про нотаріат», Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, статтями 2, 10–13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 268, 272, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4856, вчинений 02.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованості в розмірі 486 683,58 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі № 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склала 07.08.2026 року.

Суддя      АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО