ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2026 р. Справа№ 910/4192/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Корсака В.А. 
Алданової С.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЮІС"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 (повний текст складено 04.06.2026)
у справі № 910/4192/26 (суддя Плотницька Н.Б.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЮІС"
про стягнення 200 000,00 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
05.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЮІС" (далі – Товариство) сформувало у системі «електронний суд» зустрічну позовну заяву, у якій просило Господарський суд міста Києва стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" (далі – Група) 200 000,00 грн, з яких: 12 000,00 грн – штраф за порушення строків надання послуг (п. 6.2 Договору), 48 000,00 грн – штраф за надання неправдивої інформації (п. 4.8 Договору), 10 000,00 грн – штраф за дефектну реєстрацію ПН №10 від 08.04.2025 (п. 4.9, 6.5 Договору), 10 000,00 грн – штраф за дефектну реєстрацію ПН №24 від 20.08.2025 (п. 4.9, 6.5 Договору); здійснити залік однорідних однорідних грошових вимог у порядку ст. 601 ЦК України: зменшити суму основного боргу Товариства за первісним позовом на 200 000,00 грн зустрічних вимог. Після заліку первісний позов перекривається повністю, залишок 112 344,10 грн підлягає стягненню з Групп на користь Товариства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 зустрічну позовну заяву Товариства з вимогами до Групи про стягнення 200 000,00 грн та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.
Суд дійшов висновку, що Товариство у строк та спосіб, встановлені ухвалою суду від 26.03.2026, недоліки позову не усунуло, а фактично подало новий позов.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись із прийнятою ухвалою суду, Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 у справі №910/4192/26 про повернення зустрічної позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для розгляду зустрічної позовної заяви по суті; судові витрати покласти на Групп.
Товариство вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
На думку скаржника, суд першої інстанції ототожнив інформаційне застереження з позовною вимогою. Так, в ухвалі суд стверджує, що Товариство «по суті заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних». Апелянт вважає це прямим викривленням змісту заяви про усунення недоліків від 18.05.2026 та зазначає, що насправді у Розділі III заяви зазначено: «вказані вимоги тимчасово виведені за межі твердих позовних вимог цього зустрічного позову і будуть заявлені окремою заявою про збільшення (зміну) позовних вимог у порядку ст. 46 ГПК України». Щодо 3% і інфляції: «позивач за зустрічним позовом зберігає за собою право на стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних... Зазначені вимоги також будуть заявлені окремою заявою». 
Товариство вважає, що прямо і недвозначно зазначило про те, що ці вимоги не заявляються на цій стадії. На думку скаржника, місцевий суд прочитав текст пояснень і вирішив, що це вимоги, хоч це є інформуванням про майбутні процесуальні наміри. 
За доводами апелянта, позовні вимоги визначаються прохальною частиною, а не текстом пояснень, що є фундаментальним принципом процесуального права. Прохальна частина заяви про усунення недоліків містила лише 4 чіткі штрафні вимоги на загальну суму 80 000,00 грн – штрафи за п. 6.2, 4.8, 4.9, 6.5 договору; жодних вимог про 3% річних чи інфляційні втрати у прохальній частині не було. 
Товариство вважає, що суд оцінив не прохальну частину, а описовий текст застережень, що є порушенням процесуального права. 
Скаржник вважає, що усунув усі недоліки позовної заяви та повністю виконав усі вимоги ухвали від 11.05.2026: надав реквізити банківського рахунку IBAN ( НОМЕР_1 , АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») з довідкою банку; надав копії всіх доказів: договір з Додатком №1, акти, витяги ЄРПН, протоколи «Вчасно», порівняльна таблиця; виправив ціну позову – зменшив до 80 000,00 грн; чітко виклав прохальну частину з 4 конкретними вимогами. 
За доводами Товариства, суд першої інстанції не оцінив жодного з цих усунених недоліків, а повернув позов виключно через наявність в описовому тексті застереження про майбутні права за ст. 46 ГПК України і це є повним ігноруванням реального виконання ухвали суду. 
Апелянт зазначає, що суд не вказував Розділ III як недолік. Так, ухвала від 11.05.2026 містила три конкретні недоліки: невірна ціна позову, відсутність доказів, відсутність реквізитів рахунку. Жодної вимоги щодо змісту Розділу III не було. Суд повернув позов через обставину, яку сам не ідентифікував як недолік. Це, на думку скаржника, є порушенням принципу правової визначеності – сторона не може передбачити, що суд вважатиме недоліком обставину, яку сам не вказував в ухвалі про залишення без руху.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2026 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4192/26 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 до надходження матеріалів справи №910/4192/26.
09.07.2026 матеріали справи № 910/4192/26 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2026 апеляційну скаргу Товариства на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 у справі №910/4192/26 залишено без руху. Надано Товариству строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 1 148,40 грн у встановленому порядку. Попереджено Товариство, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 у справі №910/4192/26. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.
Від Групи відзив на апеляційну скаргу та / або інші заяви по суті не надійшли.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
У квітні 2026 року Група звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства 87 655,90 грн, з яких 85 000,00 грн боргу, 1 040,90 грн 3% річних та 1 615,00 грн інфляційних втрат.
На обґрунтування заявлених вимог Група послалась на неналежне виконання Товариством зобов`язання за договором №02/03.2024 від 18.03.2024 про надання послуг в частині оплати послуг.
16.04.2026 Господарський суд міста Києва своєю ухвалою відкрив провадження у справі №910/4192/26 за поданою Групою позовною заявою, розгляд справи постановив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
05.05.2026 Товариство подало до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву, у якій просило стягнути з Групи 200 000,00 грн, з яких: 12 000,00 грн – штраф за порушення строків надання послуг (п. 6.2 Договору), 48 000,00 грн – штраф за надання неправдивої інформації (п. 4.8 Договору), 10 000,00 грн – штраф за дефектну реєстрацію ПН №10 від 08.04.2025 (п. 4.9, 6.5 Договору), 10 000,00 грн – штраф за дефектну реєстрацію ПН №24 від 20.08.2025 (п. 4.9, 6.5 Договору); здійснити залік однорідних однорідних грошових вимог у порядку ст. 601 ЦК України: зменшити суму основного боргу Товариства за первісним позовом на 200 000,00 грн зустрічних вимог. Після заліку первісний позов перекривається повністю, залишок 112 344,10 грн підлягає стягненню з Групи на користь Товариства.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.05.2026 позовну заяву Товариства залишив без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України, оскільки позовна заява не містить змісту позовних вимог.
За текстом ухвали Господарський суд міста Києва зазначив таке.
- з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з Групи 200 000,00 грн, в т.ч.: 12 000,00 грн штрафу за порушення строків надання послуг (п. 6.2 договору); 48 000,00 грн штрафу за надання неправдивої інформації (п. 4.8 договору); 10 000,00 грн штрафу за дефектну реєстрацію ПН №10 від 08.04.2025 (п. 4.9, 6.5 договору); 10 000,00 грн штрафу за дефектну реєстрацію ПН №24 від 20.08.2025 (п. 4.9, 6.5 договору). Проте, загальна сума заявлених вимог складає 80 000,00 грн, а не 200 000,00 грн як зазначило Товариство. Тому позивач повинен вказати вірну ціну позову або виправити описку, допущену в прохальній частині позовної заяви.
- Товариство до позовної заяви не додало доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Отже, позивач не подав документального підтвердження обставин, що викладені у позовній заяві.
Також суд зазначив, що ст. 162 ГПК України, якою встановлено вимоги до позовної заяви, доповнено ч. 7 згідно із Законом №4833-ІХ від 07.04.2026 (набрав чинності з 24.04.2026), відповідно до якої у разі пред`явлення юридичною особою позову про стягнення грошових коштів у позовній заяві зазначаються реквізити рахунку позивача в банку, небанківському надавачі платіжних послуг.
Суд встановив, що у позовній заяві не зазначено реквізитів рахунку позивача в банку, небанківському надавачі платіжних послуг, а також не надано документу, що підтверджує наявність такого рахунку, в якості додатків такі докази не значаться.
Суд виснував, що оскільки позовна заява не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, необхідним є залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків (п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху).
12.05.2026 09:38 ухвала Господарського суду міста Києва від 11.05.2026 була доставлена до електронного кабінету Пильнова С.О. (директор Товариства).
12.05.2026 09:39 ухвала Господарського суду міста Києва від 11.05.2026 була доставлена до електронного кабінету Товариства.
16.05.2026 Товариство сформувало у системі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, які за своїм змістом фактично є супровідним листом, за текстом якого зазначило: заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви Товариства у справі №910/4192/26, подана на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 11.05.2026 про залишення зустрічної позовної заяви без руху. Заявою виправлено ціну зустрічного позову (80 000,00 грн), додано докази на підтвердження обставин зустрічного позову та зазначено реквізити рахунку.
У якості додатків Товариство надало: Витяг з ЄДР щодо Товариства; договір №02/03.2024 від 18.03.2024 про надання послуг з додатками; акти про надання послуг №10 від 08.04.2025, №SM-13 від 31.10.2024, №22 від 20.08.2025; довідка від 14.05.2026 про відкриття рахунку щодо Товариства; заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви; квитанція про реєстрацію податкової накладної №10, податкова накладна №10; порівняльна таблиця; реєстр податкових накладних; квитанція про надсилання стороні.
За текстом заяви про усунення недоліків зустрічної позовної заяви Товариство зазначило таке.
Як вірно встановлено судом в ухвалі від 11.05.2026, у тексті зустрічної позовної заяви існує невідповідність між заявленою ціною позову 200 000,00 грн (Розділ I) та арифметичною сумою чотирьох позовних вимог, перелічених у пункті 2 прохальної частини, що становить 80 000,00 грн. У ході підготовки цієї заяви позивач за зустрічним позовом додатково проаналізував доказову базу по кожній з вимог і встановлює:
- сума у розмірі 100 000,00 грн збитків у вигляді упущеної вигоди, заявлена у Розділі VI зустрічного позову, на цій стадії відкликається (з огляду на необхідність завершення формування доказової бази) із збереженням права заявити її окремою заявою про збільшення (зміну) позовних вимог у порядку ст. 46 ГПК України, що детально викладено у Розділі III цієї заяви;
- арифметично правильна тверда ціна цього зустрічного позову, з огляду на сформовану доказову базу, становить 80 000,00 грн як сума чотирьох штрафних вимог, що мають документальне підтвердження.
У цій заяві позивач за зустрічним позовом виправляє зазначену описку, приводить прохальну частину у відповідність до фактично заявлених і доказово підтверджених вимог та встановлює тверду ціну позову в розмірі 80 000,00 грн.
З урахуванням викладеного прохальну частину зустрічної позовної заяви Товариства у справі № 910/4192/26 належить читати у такій (виправленій) редакції: прошу суд:
Прийняти зустрічну позовну заяву Товариства до спільного розгляду з первісним позовом Групи у справі №910/4192/26.
Стягнути з Групи на користь Товариства грошові кошти у розмірі 80 000,00 грн, у т.ч.:
- 12 000,00 грн штрафу за порушення строків надання послуг (п. 6.2 договору №02/03.2024 від 18.03.2024);
- 48 000,00 грн штрафу за надання неправдивої інформації / дефектні акти (п. 4.8 договору);
- 10 000,00 грн штрафу за дефектну реєстрацію податкової накладної №10 від 08.04.2025 (п. 4.9, 6.5 Договору);
- 10 000,00 грн штрафу за дефектну реєстрацію податкової накладної № 24 від 20.08.2025 (п. 4.9, 6.5 Договору).
Здійснити залік однорідних зустрічних грошових вимог у порядку ст. 601 ЦК України: зменшити суму, що підлягає стягненню з Товариства за первісним позовом, на 80 000,00 грн зустрічних вимог. Після застосування заліку остаточна сума, що підлягає стягненню з Товариства на користь Групи, становитиме 7 655,90 грн.
За текстом заяви Товариство також зазначило таке.
Застереження щодо вимог за п. 9.3 Договору (збитки, упущена вигода, моральна шкода). Пункт 9.3 Договору № 02/03.2024 від 18.03.2024 передбачає: «У разі порушення умов конфіденційності, винна Сторона відшкодовує іншій стороні збитки, включаючи упущену вигоду, і компенсує моральну шкоду». Зазначене договірне положення формує самостійні підстави для трьох видів грошових вимог, що не охоплюються поточними штрафними вимогами цього зустрічного позову: (а) реальні збитки; (б) упущена вигода; (в) моральна шкода.
Цією заявою позивач за зустрічним позовом не відмовляється від жодної з матеріально-правових вимог за п. 9.3 Договору, у т.ч. від вимоги про відшкодування моральної шкоди, право на яку юридична особа має за ст. 23, 1167 ЦК України та підтверджено стабільною судовою практикою Великої Палати Верховного Суду (зокрема постанова від 12.03.2019 у справі №920/715/17). З огляду на необхідність завершення формування доказової бази в частині (а) факту отримання Виконавцем конфіденційної інформації, (б) причинного зв`язку з негативними майновими та немайновими наслідками для позивача за зустрічним позовом, (в) розміру упущеної вигоди та моральної шкоди – вказані вимоги тимчасово виведені за межі твердих позовних вимог цього зустрічного позову і будуть заявлені окремою заявою про збільшення (зміну) позовних вимог у порядку ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання у справі.
Для відома суду та учасників справи зазначаємо, що доказова база, яка формується позивачем за зустрічним позовом для майбутньої заяви про збільшення (зміну) позовних вимог у порядку ст. 46 ГПК України, включає, зокрема: (а) свідчення осіб, які володіють інформацією про факт обізнаності Виконавця з конфіденційними обставинами розрахунків між позивачем за зустрічним позовом та його контрагентом, що не могла бути отримана з відкритих джерел; (б) внутрішні документи позивача за зустрічним позовом, що фіксують обставини комунікації представників Виконавця та свідчать про порушення режиму конфіденційності за п. 9.1 Договору; (в) докази причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Виконавцем умов конфіденційності та майновими (упущена вигода) і немайновими (моральна шкода) наслідками для позивача за зустрічним позовом. Право позивача за зустрічним позовом на зміну вимог у порядку ст. 46 ГПК України зберігається у повному обсязі та не може бути обмежене чи звужено.
Окремо позивач за зустрічним позовом зберігає за собою право на стягнення з Групп інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на всі заявлені та такі, що будуть заявлені у подальшому, грошові (штрафні та компенсаційні) вимоги за весь період прострочення. Зазначені вимоги також будуть заявлені окремою заявою про збільшення (зміну) позовних вимог у порядку ст. 46 ГПК України з належним документальним обґрунтуванням початку періоду прострочення по кожній грошовій вимозі.
Товариство повідомило реквізити поточного рахунку та зазначило, що документом, що підтверджує наявність зазначеного рахунку у розумінні ч. 7 ст. 164 ГПК України, є довідка АТ «Універсал Банк» від 14.05.2026 про відкриття поточного рахунку Товариства, копія якої долучається до цієї заяви.
Додатками до заяви: 
- зустрічна позовна заява Товариства у редакції зі скоригованою прохальною частиною;
- копія договору №02/03.2024 від 18.03.2024 з додатком №1; 
- скріншот з системи «Вчасно» акта №13 від 31.10.2024 (з посиланням на договір №02/03.2024 від 18.03.2024, протокол підписання – 12.01.2025); 
- скріншоти з системи «Вчасно» актів №10 від 08.04.2025 та №22 від 20.08.2025 (з посиланням на неіснуючий договір №03/08.2023 від 08.08.2023; протоколи підписання — 15.10.2025 о 17:02 та 09:54 відповідно);
- порівняльна таблиця посилань на договір у первинній документації (договір, акт №13, акти №10 і №22);
- витяг з Єдиного реєстру податкових накладних щодо ПН №10 від 24.07.2024, ПН №10 від 08.04.2025, ПН №24 від 20.08.2025;
- податкова накладна №10 від 24.07.2024 та квитанція про її реєстрацію в ЄРПН від 12.08.2024 (на підтвердження дати внесення передоплати — відправної точки розрахунку граничного строку надання послуг за Вимогою 1);
- довідка АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 14.05.2026 про відкриття поточного рахунку Товариства; 
- докази направлення копії заяви з додатками відповідачу за зустрічним позовом (опис вкладення, поштова накладна / фіскальний чек, або підтвердження надсилання засобами Електронного суду).
Суд першої інстанції, дослідивши заяву про усунення недоліків зустрічної позовної заяви дійшов висновку, що Товариство заявило нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви, а саме у тексті самої заяви Товариство по суті заявило вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми на всі заявлені та такі, що будуть заявлені у подальшому грошові (штрафні та компенсаційні) вимоги за весь період прострочення, розмір яких буде визначено на підставі заяви про збільшення (зміну) позовних вимог. Суд зазначив, що усунення недоліків у спосіб подання нової позовної заяви та/або заявлення нових вимог не передбачено нормами ГПК України.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Зокрема, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 180 ГПК України передбачено право відповідача пред`явити зустрічний позов.
Зустрічний позов це – самостійна позовна вимога, заявлена відповідачем у процесі, який вже виник, для спільного розгляду з первісним з метою захисту своїх інтересів.
Зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Тобто право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.
Реалізація особою права на подання позову до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку) захисту порушених прав, яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог ГПК України щодо форми, змісту позовної заяви, документів, які додаються до неї, недотримання яких має негативні наслідки для позивача, зокрема, передбачені частинами першою, четвертою, п`ятою ст. 174, як то залишення позовної заяви без руху або її повернення.
Згідно зі ст. 171 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. 
Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 162 ГПК України, згідно з якою позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. 
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Позовна заява повинна містити в т.ч. зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Відповідно до ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Отже, приписами ст. 174 ГПК України передбачено механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання, та прийняття її до розгляду судом першої інстанції.
Частиною 4 ст. 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Тлумачення положень ст. 174 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, що позовна заява приймається до розгляду у випадку виконання скаржником вимог ст. 162, 164, 172 ГПК України, зокрема, подання позовної заяви в письмовій формі та надіслання учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.
Колегія суддів зазначає, що зміст ухвали суду першої інстанції свідчить про те, що суд не встановив невиконання Товариством вимог ухвали від 11.05.2026, якою зустрічну позовну заяву було залишено без руху. 
Водночас суд виснував, що Товариство заявило нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви, а саме у тексті самої заяви Товариство по суті заявило вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми на всі заявлені та такі, що будуть заявлені у подальшому грошові (штрафні та компенсаційні) вимоги за весь період прострочення, розмір яких буде визначено на підставі заяви про збільшення (зміну) позовних вимог. Суд також зазначив, що усунення недоліків у спосіб подання нової позовної заяви та/або заявлення нових вимог не передбачено нормами ГПК України.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду та зазначає, що Товариство сформулювало свої позовні вимоги та чітко їх визначило. 
Те, що Товариство за текстом заяви про усунення недоліків зробило застереження (про те, що зберігає за собою право на стягнення з Групи інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на всі заявлені та такі, що будуть заявлені у подальшому, грошові (штрафні та компенсаційні) вимоги за весь період прострочення; зазначені вимоги також будуть заявлені окремою заявою про збільшення (зміну) позовних вимог у порядку ст. 46 ГПК України з належним документальним обґрунтуванням початку періоду прострочення по кожній грошовій вимозі) не є заявленням таких вимог.
Суд відзначає, що ст. 46 ГПК України прямо передбачає право позивача, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи наведене у сукупності, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що Товариство у строк та спосіб, встановлені ухвалою суду від 26.03.2026, недоліки позову не усунуло, а фактично подало новий позов.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала має бути скасована, а позовна заява Товариства – направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЮІС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 у справі №910/4192/26 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 у справі №910/4192/26 скасувати. 

3. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЮІС" направити до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова