Справа № 353/239/26
Провадження № 2/353/327/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді     Мотрук Л.І., 
за участі секретаря судового засідання     Стельмах В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Уточнивши свої позовні вимоги, даний позов підтримала та суду пояснила, що 19.10.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народилися дві дитини: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є малолітніми. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.11.2025 року шлюб між ними було розірвано та місце проживання дітей визначено разом із нею. Діти фактично проживають із нею та перебувають на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач протягом останніх 12 місяців повністю ухиляється від виконання обов?язку щодо утримання дітей. 03.10.2025 року вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, однак ухвалою суду від 06.10.2025 року у видачі судового наказу їй відмовлено. Факт звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є належним тадопустимим доказом вжиття заходів щодо їх одержання, але не могла отримати їх у зв?язку з ухиленням відповідача.Просить стягувати на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 грн 00 коп щомісячнона кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікута стягнути на її користь аліменти за минулий час, а саме за 12 місяців у сумі 34554 грн 00 коп.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак 14.07.2026 року через канцелярію суду подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак 04.05.2026 року від нього до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача, вказані у позовній заяві, про те, що він ухилявся від утримання дітей не є достовірними. Він неодноразово передавав гроші особисто сину ОСОБА_5 , привозив подарунки дітям, продукти харчування та одяг. Крім того, відправляв кошти на карту-рахунок сина ОСОБА_5 . Також заперечував проти позовної вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні 12 місяців у сумі 34554 грн 00 коп.
12.03.2026 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.
Судом встановлено, що в шлюбі у сторін по справі народилися двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є малолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , де в графі «Батько» вказано « ОСОБА_2 », а в графі «Мати» - « ОСОБА_1 » (а.с. 2, 3).
Згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.11.2025 року, яке набрало законної сили 25.12.2025 року, шлюб між сторонами, який зареєстрований 19 жовтня 2011 року розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_6 » та місцем проживання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено місце проживання ОСОБА_1  (а.с. 4-5).
03.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області із заявою, в якій просить видати судовий наказ, яким стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у видачі судового наказу їй було відмовлено, що вбачається із копії ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2025 року (а.с. 6).
До матеріалів справи позивачем  ОСОБА_1 додано зведений реєстр витрат на утримання дітей у загальній сумі 2700 грн 00 коп та копії відповідних чеків (а.с. 53-72).
Відповідач ОСОБА_2 надіслав на адресу суду копії квитанції про переказ коштів, проте суд не бере їх до уваги та вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки з їх змісту не вбачається, що платником є саме відповідач, а отримувач коштів у квитанціях не ідентифікований належним чином (прізвище отримувача не зазначене), що унеможливлює встановлення факту здійснення платежів саме на користь дітей (а.с. 31-33).
Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
На підставі ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; від 6 до 18 років - 3512 гривень, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 1408 грн 50 коп; від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1756 грн 00 коп. 
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей у розмірі по 4000 грн 00 коп на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Тлумачення ч. 2 ст. 191 СК України, свідчить про те, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час позивач має довести наступні обставини: - вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом періоду, за який позивач просить стягнути аліменти; - неможливість одержання аліментів у зв`язку з ухиленням відповідача у цей період від їх сплати.
Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Дані висновки також містяться і у Постановах Верхового Суду, зокрема: від 19.12.2019 року у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 року у справі №672/198/19; від 29.01.2020 року у справі №756/14483/18.
Також Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа №215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Аналогічні висновки містяться у поставі Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 235/101/21.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23) виснувала висновок, що повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Суду надані докази того, що позивач раніше зверталася до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ, з метою примусового стягнення аліментів на утримання дитей, у видачі якого їй було відмовлено. 
Однак, для вирішення даного питання щодо стягнення аліменті за минулий час враховується саме ухилення боржником від сплати аліментів. Підстави для відмови у видачі судового наказу не залежали від волевиявлення відповідача.
Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б свідчили, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, а тому позовна вимога в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 за минулий час, а саме за останні 12 місяців у сумі 34554 грн 00 коп не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
З врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі у сумі 1331 грн 20 коп.
На підставі наведеного, відповідно до ст. 180, 182, 184, 191 СК України та керуючись ст. 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей – задовольнити частково.
Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок щомісячнона кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочати з 10 березня 2026 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
У задоволенні позовної вимоги в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2  за минулий час, а саме за останні 12 місяців у сумі 34554 гривні 00 копійок - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/р UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) – 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 . 
Повний текст судового рішення складено 15 липня 2026 року.

Головуючий	Л. І. МОТРУК