ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19711/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Юрко І.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року (суддя Ількова В.В.) в справі № 160/19711/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року по адміністративній справі № 160/19711/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.06.2025 року №262940021248. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди її роботи з 20.06.1991 року по 01.08.1991 року та з 20.04.1992 року по 31.08.1998 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.05.2025 року, з урахуванням висновків суду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року – залишено без змін.
Ухвалою суду від 16.02.2026 року встановлено судовий контроль у справі №160/19711/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати до суду протягом 90 днів з дня отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року у справі № 160/19711/25.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року прийнято та затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Скаржник в апеляційній скарзі зазначає щодо суперечливості висновків суду першої інстанції в судовому рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 у справі № 160/19711/25, зокрема суд встановив, що статус евакуйованої особи в 1986 році підтверджує саме посвідчення і позивачка має право на призначення пенсії, однак в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.052026 року по справі № 160/19711/25 суд першої інстанції приймає за дійсність позицію відповідача про те, що «оскільки не підтверджено евакуацію з зони відчуження у 1986 році», відтак погоджує прийняття звіту про виконання судового рішення, згідно якого прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії з причини непідтвердження евакуації із зони відчуження у 1986 році.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав. 
Постановляючи ухвалу про прийняття поданого відповідачем звіту про виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив в того, що повторно розглянута заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.05.2025 з урахуванням висновків суду та прийнято рішення від 27.01.2025 № 262940021248 про відмову в призначенні пенсії. Також, суд першої інстанції констатував, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - Закон №796-ХІІ), оскільки не підтверджено евакуацію з зони відчуження у 1986 році. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що поданий відповідачем звіт свідчить про виконання рішення суду по справі.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та передчасним, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Принцип обов`язковості судового рішення знаходить своє втілення і у нормах інших нормативно – правових актів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Обов`язковість судового рішення у адміністративних справах є однією із засад адміністративного судочинства (п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України).
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
За змістом ч. 1 ст. 382 КАС України, саме суд, який ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Відповідно до положень частини другої статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (частина третя статті 382 КАС України).
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України (частина четверта статті 382 КАС України.
Згідно частини п`ятої статті 382-2 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Проаналізувавши поданий ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звіт, колегія суддів зазначає, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року:
- Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зараховано до страхового стажу періоди роботи з 20.06.1991 по 01.08.1991 та з 20.04.1992 по 31.08.1998; 
- повторно розглянута заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.05.2025 та прийнято рішення від 27.01.2025 № 262940021248 про відмову в призначенні пенсії. 
Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - Закон №796-ХІІ), оскільки не підтверджено евакуацію із зони відчуження у 1986 році. 
Водночас, у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року зазначено, що саме посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Відтак, надаючи особі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" держава визнає за нею право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.
Також, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року встановлено, що позивач є особою евакуйованою у 1986 році із зони відчуження (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.06.1994. Це означає, що під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці/проживання чи навчання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю. В протилежному випадку - у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказаного посвідчення.
Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, статус постраждалого 2 категорії не оспорюється відповідачем. Отже, у суду немає підстав ставити під сумнів законність отримання позивачем посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 2, а відтак і ставити під сумнів обставину її евакуації у 1986 році із зони відчуження. Таким чином, наявність у позивача зазначеного посвідчення підтверджує її статус особи евакуйованої у 1986 році із зони відчуження.
За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 01.06.1994, вже надає їй право на користування пільгами, визначеними Законом № 796-XII, в тому числі і правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.
Однак, суд першої інстанції, приймаючи звіт про виконання судового рішення констатував, що заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.05.2025 розглянута повторно з урахуванням висновків суду.
Однак, суд першої інстанції не врахував, що підставою для прийняття рішення від 27.01.2025 № 262940021248 про відмову в призначенні пенсії відповідачем вказано, що позивачем не підтверджено евакуацію з зони відчуження у 1986 році.
Тобто, рішення, прийняте відповідачем за результатом повторного розгляду заяви позивача, містить обгрунтування, яке прямо суперечить висновкам суду у справі № 160/19711/25, стосовно того, що позивач є особою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження.
Отже, висновок суду першої інстанції про повне виконання судового рішення є передчасним.
Враховуючи наведені обставини та приписи абзацу першого частини другої статті 382-3 КАС України, суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції про повне виконання судового рішення та прийняття звіту.
Оскільки відповідачем - суб`єктом владних повноважень у звіті не наведено обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, не наведено жодних заходів, які вживаються ним для виконання судового рішення, суд відмовляє у прийнятті звіту.
Враховуючи встановленні судом обставини, суд вважає за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення питання встановлення судового контролю та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, при цьому вимоги апелянта про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є помилковими.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року (суддя Ількова В.В.) у справі № 160/19711/25 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року у справі № 160/19711/25 про прийняття звіту - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у справі № 160/19711/25.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати протягом одного місяця з дня отримання копії цієї постанови до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року у справі №160/19711/25.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко