ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 р. Справа № 715/687/26

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Тренич А.Г.
за участю секретаря судового засідання Богдана В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заліщики в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №1552202 від 20 квітня 2025 року в розмірі 24830,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №1552202 в електронній формі. Підписанням даного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом додатками, ознайомилася з усіма його умовами. Відповідно до умов договору, відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн.; строк кредитування 360 днів; денна процентна ставка 0,86%; орієнтовна річна процентна ставка 1205,23 відсотків річних; комісія за надання кредиту 30,00 грн.; комісія за обслуговування кредиту 30800,00 грн.; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,0010 відсотків річних. ОСОБА_1 зобов`язання перед ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість в розмірі 24830,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 30,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту; 9800,00 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
27.08.2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27082025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №27082025 від 27.08.2025 року, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 24830,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 30,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту; 9800,00 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 гривень - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
Всупереч умовам Договору про споживчий кредит №1552202 від 20.04.2025 року, ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунок первісного кредитора. 
На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за Договором про споживчий кредит №1552202 від 20.04.2025 року в розмірі 24830,00 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 14.04.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Позивач не делегував свого представника в судове засідання, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 20 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит № 1552202 (індивідуальна частина) (далі Договір № 1552202) за допомогою ІТС Товариства (шляхом акцептування оферти), який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 828204.
На підтвердження підписання Договору №1552202 від 20.04.2025 року та ознайомлення з його умовами відповідачем, позивачем до позовної заяви долучений паспорт споживчого кредиту № 1552202 (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), разом із графіком платежів, що підписаний відповідачем за допомогою цифрового підпису одноразовим ідентифікатором 215378.
У відповідності до п. 6.7 Договору № 1552202 від 20.04.2025 року, позичальника ідентифіковано та варифіковано, шляхом отримання через систему НБУ ідентифікаційних даних позичальника.
Згідно з п.1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений у п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
У відповідності до умов Договору №1552202 від 20.04.2025 року, сума кредиту становить 10000,00 грн., строк кредитування на 360 днів з кінцевим терміном повернення 15.04.2026 року. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 30830,00 грн. Денна процентна ставка складає: (30830,00 грн. / 10000,00 грн.) /360 днів * 100% = 0,86 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 40830,00 грн.  
Пунктом 1.5.1 Договору передбачена комісія за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 0,30 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Крім того, п.1.5.2 Договору передбачена комісія за обслуговування кредиту, що нараховується за 14 % ставкою від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період.
Відповідно до п.2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Зарахування коштів на рахунок відповідача за зазначеним Договором підтверджується платіжним дорученням №42422613 від 20.04.2025 року, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» перерахувало ОСОБА_1 кошти у сумі 10000,00 грн., з призначенням платежу: кошти згідно Договору №1552202.
Також згідно з п.4.1 Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1000,00 грн. за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більше ніж 2 днів.
27 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу № 27082025, у відповідності до п.1.1 якого фактор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси») (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи основну суму зобов`язання по кредиту, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), неустойку (штраф/пеня), та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі (за наявності) згідно кредитних договорів, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до Акта прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №27082025 від 27 серпня 2025 року, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками, фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та клієнт ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей відповідно до реєстру боржників.
Згідно платіжної інструкції від 29 серпня 2025 року № 98, позивач оплатив ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» 3037420,72 грн.
Відповідно до Реєстру боржників від 27 серпня 2025 року, ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених Договором факторингу №27082025 від 27 серпня 2025 року, в тому числі до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за договором №1552202 від 20.04.2025 року, сума заборгованості за яким становить 24830,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 30,00 грн. – заборгованість по комісії за надання кредиту; 8400,00 грн. - заборгованість по комісії за обслуговуванням кредиту; 5000,00 грн. - заборгованість за неустойкою (штраф/пеня).
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги є обов`язковими для виконання.
Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним Договором №1552202, укладеним 20.04.2025 року між ТОВ «ФК «Належні фінанси» та ОСОБА_1 . 
Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до частин першої, третьої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1552202 від 20.04.2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 828204.
Відповідно до умов договору, сума кредиту становила 10000,00 грн.
Загальний розмір заборгованості відповідача становить 24830,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 30,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту; 9800,00 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Відсотки за користування кредитом ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» не нараховувало.
Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором №1552202 від 20.04.2025 року матеріали справи не містять, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 10000,00 грн. (сума заборгованості за основним зобов`язанням), є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
При розгляді позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 30,00 грн. та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 9800,00 грн., суд враховує наступне.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
Первісний кредитор ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» відповідно до умов кредитного договору здійснив нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 30,00 грн. та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 9800,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Однак, розмір комісій за надання та обслуговування кредиту, який визначено в Договорі, встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Водночас з тексту позовної заяви взагалі не випливає зміст вказаної послуги та обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).
Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28).
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Таким чином банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, умови договору щодо сплати комісій є нікчемними, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 30,00 грн. та заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 9800,00 грн., задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 5000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), суд зазначає наступне.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 18.06.2024 року №3817-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі №910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23.
Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), тому в частині стягнення заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 5000,00 грн. за Договором №1552202 від 20.04.2025 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід відмовити.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про споживчий кредит №1552202 від 20.04.2025 року у розмірі 10000,00 грн. (сума заборгованості за основним зобов`язанням). 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1072,25 грн. (10000,00 (сума, що стягується) : 24830,00 (сума, заявлена до стягнення) х 2662,40 (сума сплаченого судового збору).
Керуючись ст. ст.12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 280-282, 352, 354, ЦПК України, ст.ст. 207, 509, 512-514, 526, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за Договором про споживчий кредит №1552202 від 20.04.2025 року в розмірі 10000,00 грн. (сума заборгованості за основним зобов`язанням).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) 1072,25 грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м.Бровари, вул.Лісова, буд. 2, Броварський район, Київська область, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 07 липня 2026 року. 

Суддя А.Г. ТРЕНИЧ