Справа № 698/273/26
Провадження № 2/698/320/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
(заочне)

08 липня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області у складі: 
головуючого – судді Лазаренка В.В.,
при секретарі судових засідань – Триліс Я.О.,
представника позивача – Курбали Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Єрківської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Єрківської селищної ради про позбавлення батьківських прав, 

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Єрківської селищної ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Єрківської селищної ради про позбавлення батьківських прав, у якій просило позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила доньку у пологовому відділенні Звенигородської БЛІЛ. Після народження дитини встановлено відсутність належних умов для її проживання та виховання, а саме: відсутність окремого місця для сну дитини, необхідних речей для догляду (ліжечко, візок, одяг), стабільного матеріального забезпечення.
З метою захисту прав дитини та надання відповідачці можливості змінити спосіб життя, за її добровільною згодою ОСОБА_1 разом із донькою було тимчасово влаштовано з 05.09.2024 року до КЗ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги Черкаської обласної ради» (м. Сміла), з 23.09.2024 року до КЗ «Канівський соціальний центр матері і дитини» Черкаської обласної ради. 30.10.2024 року ОСОБА_1 було відраховано з Канівського соціального центру матері і дитини за порушення правил внутрішнього розпорядку та зловживання алкогольними напоями. Згідно з характеристикою закладу, відповідачка систематично вживала алкогольні напої, проявляла агресивну поведінку щодо інших мешканців та працівників, не реагувала на неодноразові зауваження, попри встановлену заборону вживання алкоголю.
Відповідно до акта обстеження умов проживання від 23.03.2026 року, житлово-побутові умови ОСОБА_1 є незадовільними, безпечні умови для утримання та виховання малолітньої дитини відсутні.
Рішенням виконавчого комітету Єрківської селищної ради № 29 від 19.03.2025 року дитину було негайно відібрано у матері у зв`язку з реальною загрозою її життю та здоров`ю. Станом на даний час малолітня дитина перебуває під опікою відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської сільської ради від 28.05.2025 року № 30.
Крім того, 12.01.2024 року ОСОБА_1 вже була позбавлена батьківських прав відносно двох малолітніх дітей, що свідчить про системний характер ухилення від виконання батьківських обов`язків. 
Ухвалою суду від 31.03.2026 року провадження у зазначеній справі відкрите за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 19.05.2026 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначити справу до судового розгляду. 
Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві.
У судове засідання призначене на 29.04.2026р., 19.05.2026р., 16.06.2026р. та 08.07.2026р. відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Представник третьої особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Єрківської селищної ради у судовому засіданні позов підтримала.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. 
Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
У ч. 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. 
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 вказаної правової норми визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. 
Тлумачення наведеної норми права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Положеннями ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно вимог пунктів 1, 2, 6 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. 
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері) так і для дитини, тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_2 , про що Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ зроблено відповідний актовий запис за № 152 та видано 04.09.2024 року Свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , в якому в якості батьків вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Згідно витягу з Реєстру територіальної громади № 2026/002325922 від 13.02.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.12.2007 року.
Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.01.2024 року у справі № 698/731/23 позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.12.2024 року у справі № 698/980/23 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ст. 166 КК України та призначено їй покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ст. 166 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворимпризначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 79 КК України звільнено засуджену ОСОБА_1 від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки. На підставі п.п. 1, 2 ст. 76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_1 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.04.2025 року у справі № 698/205/25 задоволено позовні вимоги Органу опіки та піклування Єрківської селищної ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_1 про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав. Відібрано без позбавлення батьківських прав малолітню дитину – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою від 06.10.2025 року у справі № 698/706/25 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Постановою від 27.10.2025 року у справі № 698/860/25 притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн..
Відповідно до довідки, виданої головою Єрківської селищної ради Польовим Л.О. № 177/02-14 від 26.03.2026 року близькими родичами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 та бабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки, виданої головою Єрківської селищної ради Польовим Л.О. № 211 від 26.03.2026 року у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с-щі Єрки Звенигородського району Черкаської області власного житла немає. 
Відповідно до довідки, виданої головою Єрківської селищної ради Польовим Л.О. № 212 від 26.03.2026 року у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнові засоби по с-ще Єрки Звенигородського району Черкаської області відсутні. 
Відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 20.02.2026 року слідує, що ОСОБА_1 не усунула причини, які стали підставою для вилучення дітей. Стан житлових умов, відсутність зайнятості та доходу, емоційна нестабільність і неналежне виконання батьківських обов`язків створюють реальну загрозу життю, здоров`ю та безпеці дитини. Повернення дитини матері є неможливим.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 23.03.2026 року за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що будинок зачинений, ознак проживання (наявність електропостачання, опалення, поштової кореспонденції, побутових речей) не виявлено. Протягом тривалого часу після відібрання дитини, а саме понад одного року, ОСОБА_1 не вжито жодних заходів щодо покращення житлово-побутових умов, створення належних умов для проживання та виховання дитини, а також не забезпечено можливості для повернення дитини в сім`ю.
Згідно листа директора КЗ «Центр надання соціальних послуг» Єрківської селищної ради від 17.03.2026 року № 6, ОСОБА_1 з 28.03.2025 року перебуває під соціальним супроводом у КЗ «Центр надання соціальних послуг» Єрківської селищної ради у зв`язку з перебуванням сім`ї у складних життєвих обставинах. Фахівцями центру систематично проводиться соціальна робота, надаються рекомендації та консультації, спрямовані на покращення умов проживання дитини, стабілізацію способу життя та подолання складних життєвих обставин. Разом з тим, позитивна динаміка у зміні способу життя ОСОБА_1 відсутня, рекомендації щодо подолання складних життєвих обставин систематично не виконуються, належні умови для проживання та виховання дитини не створені.
Висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Єрківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.03.2026 року № 25 визнано доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням виконавчого комітету Єрківської селищної ради від 24.03.2026 № 25 затверджено висновок органу служби у справах дітей Єрківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Таким чином судом встановлено, що відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у житті та розвитку малолітньої дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. 
Зазначені обставини підтверджуються висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Єрківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.03.2026 року № 25.
Викладене свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26.04.2022 року у справі № 520/8264/19.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси малолітньої дитини, а також те, що відповідачка фактично свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї малолітньої дитини, суд доходить висновку про застосування до ОСОБА_1 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав відповідає найвищим інтересам малолітньої дитини. 
Суд також наголошує, що за змістом ч.ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. 
Керуючись ст.ст. 7, 150, 152, 164, 165, 166 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, Пленумом Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76- 83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування Єрківської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Єрківської селищної ради про позбавлення батьківських прав – задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видано Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.09.2024 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко