Справа № 529/422/26
Провадження № 2/529/482/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

09 липня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого - судді Петренко Л.Є.
за участю секретаря – Звягольської В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Представник позивача ТОВ "Таліон Плюс" 30.04.2026 звернувся з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 19.07.2025 між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії №860800645, у вигляді електронного документу, який відповідачка підписала за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Згідно умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 27 200 грн з кінцевою датою повернення 18.08.2030 з відсотковою ставкою 0,98 %. Також сторонами узгоджено сплату комісії за надання кредиту в сумі 1 632 грн.
23.09.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/54 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до Реєстру прав вимоги ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .
Відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконувала, у зв`язку із чим 14.02.2026 відповідно до п.9.1.1.7 договору, ТОВ «Таліон Плюс» було достроково розірвано договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. З 14.02.2026 припинилось право позивача щодо нарахувань процентів за користування кредитом, передбачених договором.
Відповідачка ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання перед первісним кредитором так і перед його правонаступником не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 83 07 грн. 24 коп.. яка складається із заборгованості по тілу кредиту – 27 200 грн., заборгованості по процентам – 54 242 грн. 24 коп., заборгованості по комісії за надання кредиту – 1 632 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати.
08.05.2026 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок розгляду такої за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
08.06.2026 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази по справі. 

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у самій позовній заяві та в подані до суду заяві 09.07.2026, яка сформована в системі «Електронний суд» вказав про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась.
Відповідачці ОСОБА_1 ухвала про відкриття провадження та копія позову з додатками до нього надсилалась за адресою її місця реєстрації, однак конверт з вказаними документами повернувся до суду з відміткою “адресат відсутній за вказаною адресою”.  Також до суду повернуто конверти з повідомленнями про відкладення розгляду справи на 09.07.2026, який надсилався ОСОБА_1 рекомендованим листом, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З оглду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомлений належним чином про розгляд справи.
За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
19.07.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 860800645, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора, на підставі чого позичальниця отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти у розмірі 27 200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 27 200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 19.07.2025 (що є датою надання кредиту).
Позичальниці надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. (п.3.1. кредитного договору).
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав (зокрема, неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.(п.3.2. кредитного договору).
На момент укладення цього договору сторони дійшли згоди, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 18.08.2025, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1. кредитного договору).
Відповідно до п. 8.1, 8.3 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту, яка становить 1 632 грн.. Інших витрат договором не передбачено. На момент отримання першого траншу базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 357,70% річних.
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 18.08.2030. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно - п.7.3, 7.4.2 договору.
Сторони у п. 5.1. кредитного договору узгодили, що кожний окремий транш за цим договором надається позичальником шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальниці, використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_1 .
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення – п. 11.1 договору.
Як вабачається з довідки виданої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти в сумі 27 200 грн., які отримані ОСОБА_1 за кредитним договором перераховані вказаним вище товариством, як кредитодавцем через надавача фінансових платіжних послуг на платіжну карту позичальника № НОМЕР_2 (а.с. 51 зворот). 
Вказані обставини також підтвердженні відповідним розрахунком наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ «ПУМБ».
Відповідно до листа АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/10616 БТ від 15.06.2026 на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано карту № НОМЕР_3 .
Згідно розрахунку заборгованості, відповідачка ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання в частині повернення коштів не виконувала та жодного платежу на погашення заборгованості не внесла, тому як наслідок станом на 23.09.2025 має заборгованість перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитом в загальному розмірі 58 289 грн. 60 коп., що складається з суми заборгованості по тілу кредиту – 27 200 грн.; заборгованості за відсотками – 16 124 грн. 16 коп., комісією за надання кредиту – 1 632 грн., а також нарахованої неустойки – 13 600 грн. (а.с. 20).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи.
Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), тому в силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до вимоги ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
В свою чергу відповідачкою ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Крім того, аналізуючи умови пунктів 8.4, 8.5 Договору, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона обізнана та погодилась з умовою даного договору. Тому заборгованість у розмірі 1 632 грн за комісією, пов`язану з наданням кредиту, підлягає стягненню з відповідачки.
Підпунктом 9.1.1.5 кредитного договору визначено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі.
23.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/54, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 15-17).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № МВ-ТП/54 від 23.09.2025 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 860800645 від 19.07.2025 на загальну суму 58 556 грн. 16 коп., з яких тіло кредиту 27 200 грн., заборгованість за відсотками 16 124 грн., комісії 1 632 грн, неустойки 13 600 грн. (а.с.18 зворот).
Також на підтвердження переходу права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 позивачем надана Платіжна інструкція кредитового переказу коштів №2230 від 15.10.2025.
Разом з тим ТОВ «Таліон Плюс» після набуття прав вимоги з 23.09.2025 по 13.02.2026 включно нараховувало відсотки в розмірі 266 грн. 56 коп., що становить 0,98 % та узгоджено між сторонами при укладені кредитного договору № 860800645 від 19.07.2025.

Таким чином, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором № 860800645 від 19.07.2025.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість ОСОБА_1 станом на 13.02.2026 становить 96 674 грн. 24 коп., яка складається із заборгованості по кредиту 27 200 грн, заборгованості по відсоткам 54 242 грн. 24, комісії 1 632 грн. та неустойка 13 600 грн. (а.с.21-22).
Суд зазначає, що нараховані відсотки за користування кредитом ТОВ «Таліон Плюс» після відступлення права вимоги відповідають умовам кредитного договору, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
У зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язання по поверненню кредиту, відповідно до п. 9.1.1.7 договору, позивач достроково розірвав договір шляхом направлення відповідачці відповідного повідомлення, тому з 14.02.2026 року позивач припинив нараховувати відсотки за користування кредитом (а.с. 52 зворот).
Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви розмір штрафних санкцій вказаний у загальному розрахунку заборгованості вказаний, однак позивач їх до розміру позовних вимог не включає.
На час розгляду справи судом, будь-яких доказів про повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків стороною відповідача не надано
Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору № 860800645 від 19.07.2025 взяті на себе зобов`язання відповідачка ОСОБА_1 не виконала, заборгованість за яким становить загальну суму 83 074 грн. 24 коп., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» є обгрунтованими та підлягають задоволенню. 
Стосовно стягнення з відповідачки ОСОБА_1 понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. та сплачений судовий збір 2 662 грн. 40 коп..
Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.
Позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано копії: договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, Додаткову угоду №3149 від 14.04.2026 про надання правової допомоги до Договору, Акт приймання-передачі наданих послуг, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, однак сторони участі в розгляд справи не приймали, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивача до 3 000 грн., які є співмірними з розміром задоволених позовних вимог.
Крім того, з відповідачки ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2 662 грн. 40 коп.
Керуючись статтями 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:
Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (місцезнаходження вул. Жабинського, 13, в м. Чернігів, Код ЄДРПОУ 39700642, заборгованість за кредитним договором № 860800645 від 19.07.2025 у розмірі 83 074 (вісмдесят три тисячі сімдесят чотири) грн. 24 коп., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 662 грн. 40 коп. та витрат понесених на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн., а всього до стягнення 88 736 (вісімдесят вісім тисяч сімсот тридцять шість) грн 64 коп
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча Л.Є. Петренко