Справа №705/2688/25
2/705/517/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року  м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання Остропольської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, 

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Кушнеренко Т.В., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, в якому просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача та відповідача ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_3 та після їх смерті позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги. Ще за життя ОСОБА_3 було складено заповіт на ім`я ОСОБА_2 , яким заповіла йому земельну ділянку загальною площею 1,5896 га, розташовану на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області. При цьому, ОСОБА_2 має обов`язкову частку у спадщині, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи захворювання. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена 05.07.2022 на підставі заяви ОСОБА_2 , у результаті чого 01.06.2023 він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вище вказану земельну ділянку. Позивач ОСОБА_1 у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не мав змоги звернутися із незалежних від нього причин. Причиною пропуску звернення із заявою про прийняття спадщини є те, що 24.02.2022 відбулося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та позивач у березні 2022 року вирішив стати на захист своєї Батьківщини та приступив до військової служби. В період часу з 16.04.2022 по 10.05.2022, з 24.05.2022 по 25.04.2023, з 05.05.2023 по 23.06.2023 та з 01.07.2023 по 10.08.2023 він перебував у зоні активних бойових дій та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в н.п. Райгород Луганської області. Згодом він перебував у госпіталях за станом здоров`я, оскільки надалі не міг виконувати обов`язки військової служби, що підтверджується відповідними документами. Звільнився з військової служби за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2024 №213-РС. На даний час він має намір оформити належну йому частку у спадщині, тому з даним позовом вимушений звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_1 підтримав подану ним заяву та наполягав на її задоволенні.
Представник позивача адвокат Кушнеренко Т.В. у судовому засіданні просила задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що підставою пропуску звернення із заявою про прийняття спадщини вчасно є те, що позивач перебував на військовій службі, захищаючи свою Батьківщину, а згодом перебував на лікуванні та реабілітації з урахуванням його стану здоров`я.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не постійно був у зоні бойових дій, приїздив на поховання матері та кілька днів перебував дома, тому мав фізичну можливість подати відповідну заяву про прийняття спадщини вчасно.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини.
Статтею 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.
Поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю ІІІ групи захворювання та ветераном війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Оглянувши та дослідивши матеріали Спадкової справи № 272/2022, заведеної 05.07.2022 після смерті ОСОБА_3 , судом встановлено, що ще за життя ОСОБА_3 було складено заповіт на ім`я ОСОБА_2 , яким вона заповіла йому земельну ділянку загальною площею 1,5896 га, розташовану на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області.
На підставі зазначеного заповіту відповідач ОСОБА_2 отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.06.2023 на вищевказану земельну ділянку загальною площею 1,5896 га, розташовану на території Томашівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яке було зареєстровано у Спадковому реєстрі 01.06.2023.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи захворювання з 27.02.2017, безтерміново, він відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, у тому числі після смерті матері ОСОБА_3 .
На звернення із заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 Постановою державного нотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 28.03.2025 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що ОСОБА_1 протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав.
Поважність пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк після смерті своєї матері позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 24.02.2022 відбулося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та позивач у березні 2022 року вирішив стати на захист своєї Батьківщини та приступив до військової служби. В період часу з 16.04.2022 по 10.05.2022, з 24.05.2022 по 25.04.2023, з 05.05.2023 по 23.06.2023 та з 01.07.2023 по 10.08.2023 він перебував у зоні активних бойових дій та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в н.п. Райгород Луганської області, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 223/у від 27.04.2024.
Звільнився ОСОБА_1 з військової служби за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2024 №213-РС.
З серпня 2024 року ОСОБА_1 перебував на обстеженнях та лікуванні за станом здоров`я, оскільки надалі не міг виконувати обов`язки військової служби, що підтверджується наданою ним медичною документацією: Свідоцтвом про хворобу № 506; Довідкою військово-лікарської комісії № 4792 від 09.08.2024; Випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 6123 загально-соматичного (неврологічного) відділення.
Аналізуючи зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.
За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Враховуючи те, що у законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність визначається у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи.
Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, а саме: поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:
1) тривала хвороба спадкоємців;
2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;
3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;
4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;
5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 369/6254/19-ц від 17 грудня 2021 року, в якій досліджував питання визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зазначив таке: при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини.
Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
ВС зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна у першу чергу стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття.
Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини.
Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до сформованої практики Верховного Суду при ухваленні рішення суди повинні враховувати, що пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину. 
Із досліджених судом доказів убачається, що протягом значної частини шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, позивач проходив військову службу та перебував у районі ведення бойових дій, виконуючи завдання із забезпечення оборони України. Зазначені обставини підтверджуються відповідними документами.
Перебування позивача в районі ведення бойових дій об`єктивно було пов`язане з виконанням бойових (службових) завдань, обмеженням свободи пересування, неможливістю самостійно залишити місце несення служби та своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин суд дійшов висновку, що пропуск строку був зумовлений не недбалістю чи пасивною поведінкою позивача, а об`єктивними та непереборними труднощами.
Тобто, відповідно до позиції, викладеної у Постанові КЦС ВС у справі № 692/852/24, судом повинно бути встановлено, що конкретні наслідки війни для позивача (служба в зоні бойових дій, виконання бойових завдань, поранення, неможливість залишити місце служби тощо) - можуть бути поважною причиною за умови належного доказування.
На підставі викладеного, враховуючи обставини, що об`єктивно ускладнювали вчинення позивачем ОСОБА_1 дій, спрямованих на прийняття спадщини, а саме: перебування його на військовій службі в зоні активних бойових дій за період від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття, суд вважає за можливе визнати причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною та задовольнити позовні вимоги щодо встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визначивши позивачу строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері.
Водночас суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя О.І.Єщенко