єдиний унікальний номер справи 546/675/26
номер провадження 3/546/188/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року        м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Романенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду об`єднані в одне провадження протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до них щодо
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Ворзель Ірпінь Київської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року притягався 14.05.2026 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, –
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 689004 від 10.06.2026, складеного о 12:24:58 годині поліцейським СПД № 1 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавські області сержантом поліції Нагнойним С.М., 10.06.2026 о 11:35:00 годині в м. Решетилівка, на дорозі Дніпро-Решетилівка, 170 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнено до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП 14.05.2026, постановою серії ЕНЕ № 7194235, чим порушив п. 2.1. а ПДР – керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №688986 від 10.06.2026, складеного о 22:25:58 годині поліцейським СПД № 1 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавські області сержантом поліції Нагнойним С.М., 10.06.2026 о 11:35:00 годині в м. Решетилівка, на дорозі Н 31 Дніпро-Решетилівка, 170 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Драгер. Тест № 52, результат 0,38 проміле, чим порушив п.2.9.а ПДР – керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначене на 27.07.2026  ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом направлення конверту з повісткою за місцем проживання, конверт з повісткою повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с.27). Жодних заяв та клопотань з процесуальних питань на адресу суду не надходило.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».
КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, не належать до даної категорії випадків.
Суд критично оцінює процесуальну поведінку  ОСОБА_1 яка свідчать про намір останнього у такий спосіб уникнути передбаченої законом відповідальності, адже йому відомо що в провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області перебуває адміністративний матеріал відносно нього, а його дії направлені на навмисне затягування розгляду справи. З метою уникнення затягування розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній письмовими доказами.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях  ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.
Суд враховує, що ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» вказав на те, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП України, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Пунктом 2.9 водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з Розділом 1 п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП).
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП).
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).
Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції на момент вчинення правопорушення) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції на момент вчинення правопорушення) забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що протоколи про адміністративні правопорушення складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП України. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.
Під час розгляду справи судом досліджені наступні докази: 
– протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 689004 від 10.06.2026 (а.с.1); 
– копію паспорта ОСОБА_1 у формі ID- картки (а.с.2, 14);
– копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 (а.с.3, 15);
– копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення без пеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7194235 від 14.05.2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн (а.с.4);
– довідку СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП з інформацією про те, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував (а.с.5); 
– довідку СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП про технічні характеристики нагрудного відео реєстратора (бодікамери) (а.с.6);
– компакт-диски, які містять 14 відеозаписів (однакових на обох дисках), на яких зафіксовано факт спілкування патрульного поліцейського з правопорушником ОСОБА_1 , факт керування транспортним засобом останній не заперечував, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер. ОСОБА_1 повідомив, що не має посвідчення водія, та що йому відомо йому потрібно повторно його отримати, оскільки старе посвідчення вже знижено. Також, на ОСОБА_1 було складено адміністративний протоколи при притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом не маючи посвідчення водія та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, були роз`яснення його права та повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Решетилівському районному суді Полтавської області. Також, поліцейськими було складено протокол за ст. 130 КУпАП відносно власниці автомобіля ОСОБА_2 , дружини правопорушника, яка передала керування автомобілем особі в стані алкогольного сп`яніння (а.с.8,22);
– протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №688986 від 10.06.2026 (а.с. 13);
– направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.06.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлений на огляд до КП «ПОЦТЗПОР», огляд проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest №6820, результат огляду 0,38 проміле (а.с.16); 
– результатом тесту «Drager Alcotest №6820» тест № 52 результат якого показав 0,38 проміле (а.с.17);
– актом огляду  ОСОБА_1  на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю с порожнини рота), в якому зафіксовано, що огляд проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest №6820», результат якого 0,38 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його особистий підпис в акті огляду (а.с. 18).
Факт вчинення вказаних правопорушень, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою. Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у суду підстави відсутні.
Оцінивши кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена повністю доведена наявними у матеріалах справи доказами поза розумним сумнівом.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, справа розглядається одним і тим же органом та складом суду, а санкція ч. 5 ст.126 КУпАП передбачає більш серйозне стягнення, аніж санкція ч.1 ст. 130 КУпАП, суд прийшов до висновку про необхідність накладення на особу остаточного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У постанові від 04 вересня 2023 року по справі № 702/301/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла до висновку, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).
Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Отже, суд приходить до висновку, що до  ОСОБА_1  підлягає застосуванню основне адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість скоєного правопорушення, особу правопорушника, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 років та без оплатного вилучення транспортного засобу, що на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами. 
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 221, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд, – 
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на  ОСОБА_1  остаточне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок). 
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати штрафу у 15-ти денний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Згідно з ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня набрання постановою законної сили.

Реквізити для сплати штрафу - Отримувач коштів: ГУК Полтав. обл./Полтавська/21081300 Полтавська/21081300 ЄДРПОУ:37959255 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку (IBAN)UA 048999980313050149000016001Штраф за порушення ПДР.
Реквізити для сплати судового збору - Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова «судовий збір», Решетилівський районний суд Полтавської області код ЄДРПОУ суду: 02886137).

Суддя О.О. Романенко