Номер провадження: 33/813/1197/26
Номер справи місцевого суду: 947/11968/26 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609905, 09.03.2026 о 00-й годині 05 хвилини за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, буд. 118, водій ОСОБА_1  керувала ТЗ Volkswagen Beetle д.н.з. НОМЕР_1 будучі в стані алкогольного сп`яніння. Огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки, зі згоди водія, за допомогою технічного приладу газоаналізатору Drager 0409 Тест 2316, результат позитивний – 1,36% проміле. ОСОБА_1 з результатом згода, тобто порушила вимоги п. 2.9а ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026 ОСОБА_1  визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. 
Не погодившись з вищевказаною постановою суду, 07.05.2026 ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026, скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що 20.04.2026 повний текст оскаржуваної постанови суду першої інстанції за результатами розгляду вказаної справи виготовлено не було, апелянтом в той день не було отримано. 28.04.2026 в приміщенні Київського районного суду м. Одеси апелянту була вручена копія постанови Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026. Наголошує, що необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано своєю необізнаністю з мотивами оскаржуваної постанови в період, упродовж якого могла б її своєчасно оскаржити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 7510», наявний в матеріалах справи у вигляді чеку (роздруківки) не може вважатись достовірним, належним та допустимим доказом, з огляду на таке:
-Чек (роздруківка) спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510, ARLM 0409», тест 2316 від 09.03.2026 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609905 не долучався;
-Номер тесту на алкотестері має змінюватись з кожним використанням, проте в даному випадку, номер тесту 2316 був незмінний всі три використання;
-Співробітники поліції жодного разу не продемонстрували ОСОБА_1 екран приладу «Drager Alcotest 7510» до того, як вона взяла в руки мундштук. На відео з бодікамер дісплей приладу засвідчений, та відсутня можливість роздивитись покази;
-Використання одного мундштука для кількох спроб продування не допускається, проте в даній справі було використано два мундштука на три спроби без дотримання технічних перерв між спробами;
-В матеріалах справи відсутній чек (роздруківка) з помилкою після другої спроби проходження огляду;
-На чеку (роздруківці) показників алкотестера «Drager Alcotest 7510» мав міститися підпис особи, що тестують. На відеозаписі з бодікамер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 підписує чек (БК №473749 00:47:00), однак на чеку від 09.03.2026 її підпис відсутній;
-Стандартний чек (роздруківка) алкотестерів з принтерами обов`язково містить дату, час, результат вимірювання (проміле), серійний номер приладу, місце для підписів. Крім того, прилад «Drager Alcotest 7510» має вбудований GPS-модуль, який фіксує точне місцезнаходження (широту та довготу) і вносить ці данні на чек. В долученому до матеріалів справи чеку (роздруківці) від 09.03.2026 вбачаються географічні координати: 46.404536 N, 30.709964 E, за якими фіксується адреса: м. Одеса, просп. Небесної сотні.
Наголошує, що безумовна згода, а саме визнання вини не замінює собою обов`язок компетентних органів встановити склад правопорушення та надати відповідні та належні докази.
В судовому засіданні, призначеному на 30.06.2026, ОСОБА_1 та її захисник Топунова А.М. підтримали доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026 та апеляційної скарги, просили задовольнити в повному обсязі.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 20.04.2026. З апеляційною скаргою ОСОБА_1  звернулась 07.05.2026, тобто з пропуском 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції, встановленого ст. 294 КУпАП. В матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 (а.с. 20), з якої вбачається, що сторона захисту отримала копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції саме 28.04.2026.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 609905 від 09.03.2026, зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи (а.с. 1);
- довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія (а.с. 3);
- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої, станом на 09.03.2026, ОСОБА_1  протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП (а.с. 4);
- чеком «Drager» ALCOTEST 7510 (результат 1,36 %) від 09.03.2026 (а.с. 5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(а.с. 6);
- відеозаписами зафіксованими на DVD диску (а.с. 8).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026 в порушенні нею вимог п. 2.9а ПДР, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.
З відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, газоаналізатора Alkotest Drager.
Як свідчить відеозапис, перед початком проходження огляду працівник поліції використовували новий (запакований) мундштук, який особисто обрала ОСОБА_1 , та передав прилад «Drager» ОСОБА_1  для проходження огляду. Працівник поліції роз`яснив водію як проходити огляд за допомогою технічного приладу «Drager». Перші дві спроби пройти освідування за допомогою приладу «Drager» були невдалі, тому працівники поліції надали можливість ОСОБА_1 розпакувати  інший (запакований) мундштук, та вставили останній у прилад (00:12:30), отже доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційним судом не приймаються до уваги.
За результатами огляду, прилад зафіксував 1,36 проміле алкоголю у видихуваному повітрі, про що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , екран приладу «Драгер» із відображеним на ньому результатом надано для огляду ОСОБА_1  та зафіксовано на відеозаписі (00:14:01). ОСОБА_1  не висловлювала заперечень щодо отриманих результатів, не вказувала, що такі результати є хибними чи б то сумнівними.
Згідно долученого до матеріалів справи чеку Drager ALCOTEST 7510 ARLM 0409, тест № 2316, проведеного 09.03.2026 року відносно ОСОБА_1 , результат 1,36 проміле.
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається огляд ОСОБА_1  проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів за допомогою Alcotest «Drager» 7510 ARLM 0409, результат огляду на стан сп`яніння проба позитивна 1,36 проміле.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1  після отримання результатів огляду за допомогою Alkotest Drager від пропозиції поліцейського пройти огляд в закладі охорони здоров`я відмовилася, з результатом була згодна, а тому з огляду на положення пункту 6 Порядку, у поліцейських не виникало обов`язку направити водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Крім того, ОСОБА_1  підписано протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що, в свою чергу, підтверджує зафіксовані у останніх відомості.
Отже викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги, що працівником поліції не надано прибор «Drager» для огляду до його використання.
Відсутність в матеріалах справи чеку невдалої спроби проходження освідування ОСОБА_1  жодним чином не впливає на правильність прийнятого судом першої інстанції у справі рішення, тому такі доводи апеляційної скарги відхиляються.
Інші недоліки приладу «Drager», на які звертає увагу в апеляційній скарзі сторона захисту, не заслуговують на увагу, оскільки такі не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
З моменту вчиненняОСОБА_1  адміністративного правопорушення та по теперішній час, сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій поліцейських при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.
За таких обставин відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Викладені доводи не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наявності інших доказів, які в своїй сукупності підтверджують обставини, які викладені в протоколі, підстав вважати вказані докази неналежними у суду відсутні.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції та перевірені апеляційним судом.
Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова