ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.08.2026 | Справа № 910/360/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи 
за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" 
третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державна аудиторська служба України 
про стягнення 1 543 793,14 грн.

Представники учасників справи:
від позивача: Ракоїд М.Ю., в порядку самопредставництва;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: Родич М.В., в порядку самопредставництва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Комфорту» про стягнення 1 543 793,14 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним збереженням відповідачем коштів ПДВ, сплачених позивачем на виконання Договору № 5К-23 від 08.08.2023.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
22.01.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.
23.01.2026 представником відповідача подано клопотання про огляд веб-сайту (сторінки).
Відповідно до ч. 7 ст. 82 ГПК України у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.
Згідно з ч. 8 ст. 82 ГПК України суд може призначити експертизу для встановлення та фіксування змісту веб-сайту (сторінки), інших місць збереження даних в мережі Інтернет за умови, якщо це потребує спеціальних знань і не може бути здійснено судом самостійно або із залученням спеціаліста.
Однак, враховуючи предмет та підстави позову, оскільки відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності обставин для здійснення огляду сторінки https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-06-20-016573-a з метою фіксування її змісту, оскільки жодних доводів які б свідчили як про можливість зміни змісту такої сторінки, так і про невідповідність її змісту як на момент укладення Договору, так і в подальшому, відповідачем не наведено.
26.01.2026 представником відповідача подано клопотання про призначення експертизи.
27.01.2026 представником позивача подано відповідь на відзив, заперечення на клопотання про призначення судової експертизи.
28.01.2026 представником відповідача подано клопотання про залишення заяви без розгляду.
29.01.2026 представником відповідача подано клопотання про витребування доказів.
09.02.2026 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
12.02.2026 представником позивача подано відмову від надання відповідей на питання відповідача.
13.02.2026 представником відповідача подано заяву про залишення позову без розгляду.
23.02.2026 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 поставлено розгляд справи №910/360/26 здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 06.04.2026.
13.03.2026 представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.
У судове засідання 06.04.2026 представники сторін з`явились.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 залучено до участі у справі Державну аудиторську службу України в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відкладено підготовче засідання на 04.05.2026.
07.04.2026 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
07.04.2026 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
08.04.2026 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
22.04.2026 представником третьої особи подано письмові пояснення.
27.04.2026 представником відповідача подано клопотання про витребування доказів.
27.04.2026 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
У судове засідання 04.05.2026 представники учасників справи з`явились.
За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 25.05.2026.
12.05.2026 представником третьої особи подано додаткові пояснення.
21.05.2026 представником відповідача подано клопотання про призначення експертизи.
22.05.2026 представником третьої особи подано заперечення на клопотання про призначення експертизи.
У судове засідання 25.05.2026 представник позивача не з`явився, інші учасники судового процесу з`явились.
За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 22.06.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.
03.06.2026 представником відповідача подано письмові пояснення.
22.06.2026 представником позивача подано клопотання про відкладення судового засідання.
22.06.2026 судове засідання не відбулось.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2026 підготовче засідання призначено на 20.07.2026.
У судове засідання 20.07.2026 представник відповідача не з`явився, представники інших учасників справи з`явились.
Розглянувши у судовому засіданні 20.07.2025 клопотання відповідача про призначення судової експертизи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволення, з наступних підстав. 
За приписами статті 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Отже, призначення експертизи за процесуальним Законом можливе за наявності двох умов, наведених у частині 1 статті 99 ГПК України. 
В свою чергу, згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. 
Однак, відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання не наведено жодної підстави та обставини, яка у відповідності до ч. 1 ст. 99 ГПК України свідчила б про необхідність призначення судової експертизи саме в межах даної господарської справи та не зазначено які саме дані, що входять до предмета доказування, може встановити така експертизи. 
Суд вважає, що у даній справі відсутня необхідність у спеціальних знаннях, з огляду на предмет та підстави позову, та при цьому, відповідач не був позбавлений можливості самостійно надати висновок судового експерта.
Крім того, за приписами статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи, тоді як безпідставне зупинення провадження сприятиме затягуванню розгляду справи. 
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, та відсутності будь-яких посилань на можливість надання нових доказів, в зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.08.2026.
У судове засідання 10.08.2026 представники позивача та третьої особи з`явились, представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на викладене, оскільки неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник третьої особи надав усні пояснення по суті позову.
На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 10.08.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва 
ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2023 року між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Класика комфорту» (далі - виконавець, відповідач) укладено Договір №5К-23 про закупівлю робіт: з капітального ремонту багатоквартирного будинку по вул. Михайла Грушевського, 1 у м. Вишгород Вишгородського району Київської області, зруйнованого внаслідок влучання ракети (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується відповідно до проектної документації, умов цього Договору та вимог законодавства власними силами та/або залученими силами виконати роботи: "Капітальний ремонт багатоквартирного будинку по вул. Михайла Грушевського, 1 у м. Вишгород Вишгородського району Київської області, зруйнованого внаслідок влучання ракети" (згідно коду ДК 021:2015:45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація)" (далі - роботи), а замовник - прийняти та оплатити роботи в порядку та на умовах, передбачених даним договором за об`єктом робіт, зазначеним у пункті 1.2 цього Договору. 
Ціна Договору визначається на підставі договірної ціни (Додаток №1 до Договору) і становить 86 470 492,16 грн, у тому числі ПДВ 20% - 14 411 748,69 грн.
Договірна ціна є додатком до цього Договору та є невід`ємною його частиною (Додаток №1 до Договору). 
Відповідно до п. 3.4 Договору договірна ціна включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України.
Роботи виконуються та фінансуються за рахунок бюджетних коштів передбачених у державному бюджеті та/або інших джерел, не заборонених законодавством (п. 11.5 Договору).
Відповідно до п. 12.1 Договору оплата за роботи відбувається шляхом поточних платежів. Проміжні розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання. Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3), акти приймання-передачі обладнання підписуються замовником за наявності у нього всіх необхідних виконавчих документів. Виконавець надає разом із формами КБ-2в, КБ-3 (у 2-х примірниках) замовнику в паперовому і електронному вигляді (в машинозчитувальному форматі) документи, що підтверджують виконання робіт, всю необхідну виконавчу документацію (сертифікати на застосовані матеріали, паспорти на конструкції та обладнання, акти на приховані роботи, документи, що підтверджують фактичні витрати на відрядження, та ін.), відомість ресурсів, яка підписана головним бухгалтером або керівником підприємства та завірена печаткою (за наявності), а також реєстр накладних застосованих матеріалів і устаткування із зазначенням вартості, завірений підписом керівника і печаткою (за наявності)
Акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат приймаються замовником по мірі виконання робіт з урахуванням Календарного графіку виконання робіт.
Оплата робіт здійснюється у межах одержаних коштів на казначейський рахунок замовника шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця упродовж 20 робочих днів з дати підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3), та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання. Грошові кошти перераховуються в Національній валюті України.
У відповідності до п. 12.2 Договору вартість виконаних робіт. що підлягають оплаті, визначаються із урахуванням обсягів виконаних робіт, по усіх складових вартості робіт, розрахованих у Договірній ціні, підтверджених відповідними документами.
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності після підписання сторонами та діє до 31.12.2026, а у частині виконання зобов`язань сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 19.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 11 від 11.11.2025).
16 липня 2025 року сторонами укладено Додаткову угоду № 10 до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди внести зміни до пунктів 3.1 та 12.1 Договору, зокрема виклавши пункт 3.1 Договору в наступній редакції: ціна договору визначається на підставі договірної ціни (додаток №1 до договору) і становить 86 428 544,20 грн без ПДВ.
За результатами виконання робіт за Договором, сторонами складено та підписано Акти приймання виконаних будівельних робіт № 3 за березень 2024 року на суму 2 280 215,29 грн з ПДВ; № 4 за квітень 2024 року на суму 1 255 607,26 грн з ПДВ; № 5 за березень 2024 року на суму 648 312,36 грн з ПДВ; № 6 за березень 2024 року на суму 417 783,82 грн з ПДВ; № 7 за березень 2024 року на суму 1 904 793,34 грн з ПДВ; № 8 за березень 2024 року на суму 638 744,77 грн з ПДВ; № 9 за квітень 2024 року на суму 905 333,89 грн з ПДВ; № 10 за березень 2024 року на суму 979 729,90 грн з ПДВ; № 11 за квітень 2024 на суму 448 254,58 грн з ПДВ; № 12 за травень 2024 року на суму 1 767 543,06 грн з ПДВ; № 13 за травень 2024 року на суму 1 864 953,70 грн з ПДВ; № 14 за травень 2024 року на суму 975 832,64 грн з ПДВ; № 15 за травень 2024 року на суму 621 437,51 грн з ПДВ; № 16 за травень 2024 року на суму 233 001,97 грн з ПДВ; № 17 за травень 2024 року на суму 140 249,06 грн з ПДВ; № 18 за травень 2024 року на суму 1 099 296,58 грн з ПДВ; № 19 за грудень 2024 року на суму 2 211 360,77 грн з ПДВ; № 20 за грудень 2024 року на суму 973 774,90 грн з ПДВ; № 21 за грудень 2024 року на суму 765 015,22 грн з ПДВ; № 22 за грудень 2024 року на суму 287 293,97 грн з ПДВ; № 23 за грудень 2024 року на суму 255 711,95 грн з ПДВ; № 24 за грудень 2024 року на суму 1 594 719,50 грн з ПДВ; № 25 за грудень 2024 року на суму 354 678,61 грн з ПДВ; № 26 за грудень 2024 року на суму 537 042,72 грн з ПДВ, а також Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2024 року на суму 7 145 456,84 грн, за квітень 2024 року на суму 2 333 318,37 грн, за травень 2024 року на суму 5 603 018,32 грн, за травень 2024 року на суму 1 099 296,58 грн, за грудень 2024 року на суму 6 979 597,64 грн, роботи по яким позивачем оплачено в повному обсязі.
Державною аудиторською службою України проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області за період з 01.01.2024 по 30.06.2025 за результатами якої складено Акт ревізії № 001700-21/60 від 28.10.2025, та на підставі якого висунуто позивачу вимогу щодо усунення виявлених порушень через завищення вартості виконаних робіт на суму податку на додану вартість, зокрема під час розрахунків з ТОВ «Класика комфорту» за виконані роботи за договором №5К-23 від 08.08.2023, у розмірі 1 543 793,14 грн.
24 листопада 2025 року позивач звернувся до відповідача із Вимогою № 2936/09 211 085/02-07 від 21.11.2025 щодо повернення зайво сплачених коштів (ПДВ) за Договором у розмірі 1 543 793,14 грн, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що включення підрядником в актах приймання виконаних будівельних робіт до вартості будівельно-монтажних робіт з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку за державні кошти податку на додану вартість суперечить вимогам пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим сплачені кошти у сумі 1 543 793,14 грн підлягають поверненню замовнику як безпідставно набуті за ст.1212 ЦК України.
Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що договірна ціна робіт була визначена та погоджена сторонами з урахуванням ПДВ, а згодом додатковою угодою змінено порядок її відображення зі зміною загальної ціни договору на 41 947,96, що свідчить про відсутність різниці між ціною Договору з ПДВ та без ПДВ. Відповідач зазначає, що суми ПДВ, сплачені постачальникам та субпідрядникам, відповідно до Узагальнюючої податкової консультації включаються до собівартості будівельно-монтажних робіт і підлягають компенсації замовником. Також, відповідач зазначає, що не звертався з отриманням податкової пільги за пунктом 197.15 статті 197 ПК України, а відтак зберігав спірні кошти, оскільки вони були сплачені постачальникам і субпідрядникам. Крім того, відповідач вважає розрахунок позивача помилковим, таким, що не враховує умови додаткової угоди та кошторисної документації.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою Договір є Договором будівельного підряду
Відповідно до ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. 2 ст. 875 Цивільного кодексу України).
Згідно із ч. 3 ст.875 Цивільного кодексу України до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Згідно зі ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст.854 ЦК України).
Податок на додану вартість визначено у підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України як непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. 
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).
Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п."а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).
Пунктом 197.15 статті 197 Податкового кодексу України визначено, що звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти.
За умовами договору (розділ 11 "Фінансування робіт") та додатку №3 "План фінансування" роботи виконуються та фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.
Верховний Суд у постанові від 27.01.2026 у справі № 909/753/24 зазначив, що "пункт 197.15 статті 197 Податкового кодексу України є чітким, зрозумілим та передбачуваним. При цьому, він визначає лише одну умову для застосування податкової пільги, а саме фінансування будівництва житла за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджетів. До того ж, з пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України вбачається, що застосування пільги розповсюджується на два види операцій з постачання будівельно-монтажних робіт - з будівництва доступного житла та житла за державні кошти".
Таким чином, приписи пункту 15 статті 197 Податкового кодексу України поширюються на спірні правовідносини, у яких Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області виступає замовником будівництва житла за державні кошти.
Також відповідно до положень пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України виконання робіт на об`єкті: "Капітальний ремонт багатоквартирного будинку по вул. Михайла Грушевського, 1 у м. Вишгород Вишгородського району Київської області, зруйнованого внаслідок влучання ракети" за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснюване на підставі договору підряду, не підлягало оподаткуванню податком на додану вартість, а включення до вартості цього договору відповідної суми ПДВ суперечить вимогам чинного законодавства.
Як зазначено судом вище, Державною аудиторською службою України проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області за період з 01.01.2024 по 30.06.2025 за результатами якої складно Акт ревізії № 001700-21/60 від 28.10.2025, та на підставі якого висунуто позивачу вимогу щодо усунення виявлених порушень через завищення вартості виконаних робіт на суму податку на додану вартість, зокрема під час розрахунків з ТОВ "Класика комфорту" за виконані роботи за договором №5К-23 від 08.08.2023, у розмірі 1 543 793,14 грн. 
В ході ревізії Державною аудиторською службою України встановлено, що в порушення статті 629 Цивільного кодексу України, пунктів 3.2 та 3.4 договорів про закупівлю, пункту 6.1 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281, пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України ТОВ "Класика комфорту" за укладеним договором №5К-23 від 08.08.2023 зайво включив до актів форми КБ-2в, а Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області оплатила суми податку на додану вартість нараховані на вартість виконаних робіт (до оподаткування) з капітального ремонту житлових будинків на суму 1 543 793,14 грн.
Згідно із наданими позивачем у матеріали справи розрахунками коригування податку на додану вартість по кожному акту форми КБ-2в по об`єкту будівництва (підписані заступником начальника відділу Держаудитслужби Гончаренко Є.Л.) зайво включена до актів сума нарахованого ПДВ становить 1 543 793,14 грн, а саме за актам приймання виконаних будівельних робіт № 3 за березень 2024 року 30 559,76 грн; № 4 за квітень 2024 року 60 158,91 грн; № 5 за березень 2024 року 34 481,58 грн; № 6 за березень 2024 року 22 205,27 грн; № 7 за березень 2024 року 176 353,43 грн; № 8 за березень 2024 року 38 397,35 грн; № 9 за квітень 2024 року 146 919,19 грн; № 10 за березень 2024 року 59 554,34 грн; № 11 за квітень 2024 року 71 729,67 грн; № 12 за травень 2024 року 71 352,28 грн; № 13 за травень 2024 року 72 529,85 грн; № 14 за травень 2024 року 101 841,98 грн; № 15 за травень 2024 року 8 307,97 грн; № 16 за травень 2024 року 21 252,17 грн; № 17 за травень 2024 року 1 970,17 грн; № 18 за травень 2024 року 66 947,26 грн; № 19 за грудень 2024 року 188 305,09 грн; № 20 за грудень 2024 року 118 473,71 грн; № 21 за грудень 2024 року 41 656,78 грн; № 22 за грудень 2024 року 40 303,41 грн; № 23 за грудень 2024 року 26 071,41 грн; № 24 за грудень 2024 року 100 758,89 грн; № 25 за грудень 2024 року 32 826,47 грн; № 26 за грудень 2024 року 10 836,20 грн.
Суд враховує, що Акт ревізії Державної аудиторської служби України від 28.10.2025 № 001700-21/60 щодо окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області, документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати перевірки діяльності суб`єкта господарювання. Акт ревізії має доказове значення у розумінні ст.76 ГПК України. Висновки ревізії підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами відповідно до ст.86 ГПК України та не мають наперед встановленої сили.
Так, відповідно до пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, які виконуються генеральним підрядником та оплачуються за рахунок державних коштів, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Згідно з Узагальнюючою податковою консультацією щодо окремих питань застосування режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №397 від 09.08.2024, до таких робіт належать роботи з нового будівництва житла, реконструкції житла, реставрації житла та капітального ремонту житла.
Однак, в актах приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в вартість виконаних робіт визначена з включенням податку на додану вартість за ставкою 20 відсотків.
У відповідності до наявних у матеріалах справи розрахунків та порівняльних таблиць щодо розрахунків зайво включеного ПДВ до актів, розрахунок суми податку на додану вартість, яка, за доводами позивача, була безпідставно включена до вартості виконаних робіт, здійснено, зокрема, на підставі податкових накладних, що містять відомості про нарахування ПДВ у складі вартості робіт. 
Натомість відповідачем, не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність включення відповідних сум податку до актів виконаних робіт. 
При цьому, матеріали справи не містять доказів виникнення у підрядника обов`язку щодо нарахування податку на додану вартість за операціями, які відповідно до вимог пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України підлягали звільненню від оподаткування.
Таким чином, відповідач не підтвердив належними доказами правомірність такого збільшення вартості робіт та не спростував розрахунків позивача та Державної аудиторської служби України.
Суд також відхиляє посилання відповідача на те, що замовник зобов`язаний компенсувати витрати на сплату ПДВ за товарами, послугами та роботами субпідрядних організацій, оскільки положення п.197.15 ст.197 ПК України не містять виключень щодо будівельно-монтажних робіт з будівництва, які не підлягають оподаткуванню, а тому відповідна пільга застосовується до всіх робіт, вартість яких визначається з урахуванням витрат підрядника на: вартості необхідних для виконання робіт матеріалів, транспортних витрат, тощо, отже, включення до складу вартості всіх робіт за договором податку на додану вартість є таким, що суперечить чинному законодавству, отже, отримання додаткових коштів у складі вартості таких робіт як податку на додану вартість відповідачем є безпідставним.
Разом з цим, 16 липня 2025 року сторонами укладено Додаткову угоду № 10 до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди внести зміни до пунктів 3.1 та 12.1 Договору, зокрема виклавши пункт 3.1 Договору в наступній редакції: ціна договору визначається на підставі договірної ціни (додаток №1 до договору) і становить 86 428 544,20 грн без ПДВ.
Отже, оскільки норми Податкового кодексу України не передбачають можливості для платників податку здійснювати вибір щодо застосування чи незастосування звільнення від оподаткування ПДВ, оскільки застосування встановленої діючим законодавством ставки податку або звільнення від його застосування є обов`язком, а не правом платника податку.
Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку (постанови Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20). 
Порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами Податкового кодексу України та, відповідно, не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.
Таким чином, сторони уклавши додаткову угоду, привели умови відповідного пункту договору у відповідність до чинного законодавства та виключили з ціни договору податок на додану вартість.
В свою чергу, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Статтею 1212 ЦК України визначено, що безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони, в порядку виконання договірного зобов`язання, не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки у разі, якщо така правова підстава в подальшому відпала, зокрема, визнана недійсною в установленому порядку, або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19).
Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Правомірне застосування ст.1212 ЦК України до подібних правовідносин підтверджено постановою Верховного Суду від 27.01.2026 у справі № 909/753/24.
Оскільки грошові кошти були перераховані позивачем на користь відповідача, а правова підстава для їх подальшого утримання відповідачем відсутня, у відповідача в силу прямої вимоги закону (ст. 1212 ЦК України) виникло кондикційне зобов`язання повернути позивачу безпідставно збережене майно (кошти).
Отже, оскільки відповідач отримав від позивача 1 543 793,14 грн ПДВ при тому, що відповідна операція звільнена від оподаткування, що сторонами з огляду на укладену додаткову угоду було врегульовано, правова підстава утримання ПДВ відпала, то неповернення відповідачем позивачу зазначеної суми, перерахованої поза межами визначених нормативним регулюванням та з безпідставним внесенням до умов договору платежів, має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.02.2022 у справі № 916/707/21.
За таких обставин, оскільки правова підстава, на якій відповідачем були набуті вказані вище суми податку на додану вартість, є відсутньою, то такі кошти може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України, в зв`язку з чим, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва 
ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" (01103, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, 41Б, каб.2018; ідентифікаційний код: 36100693) на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (03151, м. Київ, вул. Хороброго Святослава, 11А; ідентифікаційний код: 26345736) безпідставно отримані кошти в розмірі 1 543 793 (один мільйон п`ятсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто три) грн 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 18 525 (вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн 52 коп.
3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.08.2026

Суддя О.А. Грєхова