Справа № 302/1060/26 
Провадження № 2/302/654/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Повідайчика О.І.
за участі:
секретаря судового засідання Куруц В.І.
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом.
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , спадкодавець), та за ним відкрилась спадщина. За життя, 13.06.2017, ОСОБА_2 , склав заповіт, яким розпорядився після його смерті житловий будинок з усіма надвірними прибудовами та земельною ділянкою під забудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку «Біля хати», площею 0,6088 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009831; земельну ділянку в урочищі «Полянський», площею 0,3918га; земельну ділянку в урочищі «Перенизь», площею 0,1512 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №04074 і все те, що належить йому на даний час і що буде належати йому на день смерті заповідав своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт був складений і посвідчений Карпович Н.Ю., секретарем Річківської сільської ради, Міжгірського району Закарпатської області 13.06.2017 року. Мати позивачки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкова справа до її майна не заводилася, заповітів на випадок своєї смерті вона не залишала. Позивачка єдина прийняла спадщину, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено по причині подання спадкоємцем Державного акту на право приватної власності на землю, з наявними пошкодженнями, так як у правоустановлюючих документах наявні підчистки, дописки, а саме, у державному акті на право приватної власності на землю серії I-ЗК №040744, виданого Річківською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, 26 лютого 2003 року, на підставі рішення 8 сесії 23 скликання цієї ж ради, від 11 вересня 2000 року, незастережні виправлення, а саме, у державному акті на право приватної власності на землю серії II-ЗК №009831, виданого Річківською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, 18 червня 2003 року, на підставі рішення 12 сесії 22 скликання цієї ж ради від 27 липня 1997 року. Обґрунтовуючи позов зазначеними вище обставинами та посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства позивачка просили визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 
10 серпня 2026 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання.
Позивачка в підготовче засідання не з`явилася.
Представник позивачки – адвокатка Керита М.В. подала суду заяву від 25 серпня 2026 року, в якій просила розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.
Відповідач – Пилипецька сільська рада явку представника в судове засідання не забезпечила, подала суду заяву, якою визнала позов та просила розглянути справу без участі представника відповідача. 
Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 
Оскільки відповідач визнав позов й таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи законних інтересів третіх осіб, з врахуванням характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін і обставин справи, відповідно до наведених норм процесуального закону суд доходить висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.
За наявними доказами суд встановив такі фактичні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Річка Міжгірського району Закарпатської області у віці 77 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.14).
Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) у зв`язку з смертю ОСОБА_2 за ним відкрилась спадщина.
За життя, ОСОБА_2 належало на праві приватної власності нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 08.11.2024 року №402967294; земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6068 га, що знаходяться на території Річківської сільської ради Міжгірського (на даний час – Хустського) району Закарпатської області. Вказане підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009831, виданого 18 червня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 2923№351; земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5430 га, що знаходяться на території Річківської сільської ради Міжгірського (на даний час – Хустського) району Закарпатської області. Вказане підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК №040744, виданого 26 лютого 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1953№8..
Як вбачається з матеріалів справи, при житті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , склав заповіт, який посвідчений 13 червня 2017 року Карпович Н.Ю., секретарем Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, та зареєстрований в реєстрі за № 40, та відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, яким розпорядився: житловий будинок з усіма надвірними прибудовами та земельною ділянкою під забудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку «Біля хати», площею 0,6088 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009831; земельну ділянку в урочищі «Полянський», площею 0,3918га; земельну ділянку в урочищі «Перенизь», площею 0,1512 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №04074, і все те, що належить мені на даний час і що буде належати мені на день смерті заповідаю своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .» (а.с.15).
Згідно довідки, виданої виконкомом Пилипецькою сільської ради № 129 від 21.02.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був постійним мешканцем АДРЕСА_1 , разом з ним на день його смерті в зазначеному будинку ніхт не проживав та не був зареєстрований (а.с.19).
ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В., із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 03.03.2023 року, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №08/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Листом від 27.07.2026 року за №155/02-14 позивачку було повідомлено про те, що видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на земельні ділянки площею 0,6088 га., урочище «Біля хати», що розташована за адресою: території Пилипецької (колишньої Річківської) сільської ради, Хустського (колишнього Міжгірського) району, Закарпатської області, площею 0,3918 га., урочище «Полянський» та площею 0,1512 га., урочище «Перенизь», що розташовані на території Пилипецької (колишньої Річківської) сільської ради, Хустського (колишнього Міжгірського) району, Закарпатської області, не можливо, так як у правоустановлюючих документах наявні підчистки, дописки, а саме, у державному акті на право приватної власності на землю серії I-ЗК №040744, виданого Річківською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, 26 лютого 2003 року, на підставі рішення 8 сесії 23 скликання цієї ж ради, від 11 вересня 2000 року, незастережні виправлення, а саме, у державному акті на право приватної власності на землю серії II-ЗК №009831, виданого Річківською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, 18 червня 2003 року, на підставі рішення 12 сесії 22 скликання цієї ж ради від 27 липня 1997 року (а.с.20).
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено – речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Чинним на час видачі Державних актів на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 009831 та І-ЗК № 040744, законодавством не передбачалось державної реєстрації права власності на земельні ділянки. Більше того зазначений акт, оформлений згідно з актуальними нормативними вимогами, відповідно до приписів статті 126 Земельного кодексу України (в редакції станом на 11.06.2003) і був єдиним документом, яким посвідчувалось право власності на землю. Відтак вказані державні акти є документом, який достовірно підтверджував належність згаданих земельних ділянок на праві власності спадкодавцю ОСОБА_2 й доводить його належність до складу спадщини.
Достовірність відомостей, зазначених у Державних актах на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 009831 та І-ЗК № 040744 та їх належність спадкодавцю підтверджується рішенням двадцятої сесії ХХІІ скликання Річківської сільської ради народних депутатів від 12 липня 1997 року № 30 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність (а.с. 23) та рішенням восьмої сесії ХХІІІ скликання Річківської сільської ради від 11.09.2000 «Про виділення та передачу в приватну власність земельної частки (пай) (а.с. 38).
Відповідно до підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі – Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до пункту 4.19 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У зв`язку із наявними підчистками та дописами у Державних актах на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 009831 та І-ЗК № 040744 позивачка позбавлена можливості оформити свої майнові та спадкові права в позасудовому порядку, а тому змушена звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді – визнання права.
Враховуючи наведене суд встановив, що позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом за померлим ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину набула право на спадкування за ним майна, котре увійшло до складу спадщини, зокрема земельні ділянки, що розташовані на території Річківської сільської ради, Міжгірського району, Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, та ведення особистого підсобного господарства, які вказані в Державних актах на право приватної власності на землю серії серії ІІ-ЗК № 009831 та серії І-ЗК № 040744, виданих на ім`я ОСОБА_2 , мешк. АДРЕСА_1 , Річківською сільською радою народних депутатів.
Суд не встановив обставин, передбачених статтею 1244 ЦК України, які мали б наслідком усунення позивачки від спадкування за ОСОБА_2 ..
Суд не встановив обставин, які б свідчили, що спадкування позивачкою за ОСОБА_2 порушує права чи законні інтереси третіх осіб.
Відтак суд встановив, що у позивачки виникло право на набуття у власність зазначеного об`єкта нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Водночас суд встановив наявність формальних перешкод для нотаріального оформлення переходу права власності від спадкодавця до спадкоємиці, які не впливають на зміст цього права. 
Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до приписів частин 1, 2 і 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суд враховує, як сталу практику правозастосування (елемент правової визначеності) зазначеної норми, позицію викладену в п. 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якої визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Враховуючи встановлені обставини та відповідно до вказаних вище норм законодавства суд доходить висновку, що матеріалами справи доводиться наявність законних підстав на набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та існування підстав для судового захисту такого права в установлений законом спосіб – визнання права. 
Відтак суд уважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 3, 11, 16, 316-319, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, ст. 2-5, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в порядку спадкування за заповітом за батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (відповідний актовий запис № 12), право власності на нерухоме майно:
- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) площею 0,2500 га, що знаходяться в урочищі «Біля хати», кадастровий номер 2122486400:01:014:0052, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009831, виданого 18 червня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 2923№351;
- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3588 га, що знаходяться в урочищі «Біля хати», кадастровий номер 2122486400:01:014:0053, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009831, виданого 18 червня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 2923№351;
- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3918 га, що знаходяться в урочищі «Полянський», кадастровий номер 2122486400:02:006:0246, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК №040744, виданого 26 лютого 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1953 №8;
- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1512 га, що знаходяться в урочищі «Перенизь», кадастровий номер 2122486400:01:014:1253, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК №040744, виданого 26 лютого 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1953 №8.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 31.08.2026.

Повне найменування учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Пилипецька сільська рада; код ЄДРПОУ – 04350843; місцезнаходження: с.Пилипець, 75 Хустський район, Закарпатська область, 90011.

Суддя | | О. І. Повідайчик