ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/2204/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року (суддя О.В. Конишева) у справі № 280/2204/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією” в частині, що стосується позивача;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині, що стосується зарахування на військову службу за призовом у воєнний час позивача;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби позивача. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що співробітниками поліції вчинено незаконне затримання позивача, незаконне позбавлення волі, лікарем швидкої допомоги вчинено - ненадання допомоги хворому медичним працівником. Ці всі правопорушення призвели до незаконних дій ТЦК та СП, що виразились не у розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення, а у примусовій мобілізації позивача. Позивач вважає, що примусове доставлення позивача, який не мав статусу порушника військового обліку до ТЦК та СП та подальша примусова мобілізація є незаконними, як наслідок наказ про мобілізацію позивача та подальший наказ про зарахування його до списків військової частини є незаконними. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що позивач на момент прийняття наказу про призов не був заброньований та не мав права на відстрочку, тому позивач міг бути призваний на військову службу під час мобілізації.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2026 позивач пройшов ВЛК, та в подальшому позивач оскаржив висновок ВЛК, однак доказів скасування довідки ВЛК від 
02.02.2026, суду першої інстанції надано не було.
Судом першої інстанції не встановлено протиправних дій зі сторони ТЦК та СП, а тому суд першої інстанції вважав, що позовна вимога у цій частині не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції зауважив, що друга позовна вимога до військової часини є похідною, отже у цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що його доставлено до ТЦК та СП з метою складання матеріалів про адміністративне правопорушення через відсутність у позивача військово-облікового документа, однак протокол про адміністративне правопорушення ТЦК та СП не складався. Зауважує, що в військово-обліковому документі позивача містяться відомості, що анкетні дані уточнено вчасно. Звертає увагу, що скасування довідки ВЛК не призведе до звільнення з військової служби. Вважає, що примусове доставлення позивача, який не мав статусу порушника військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальша мобілізація є незаконними, як наслідок наказ про мобілізацію позивача та наказ про зарахування позивача до списків військової частини є незаконними. Наполягає, що належним способом захисту прав позивача є скасування всіх рішень, які прийняті за наслідком порушень при призові позивача на військову службу.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач станом на 02.02.2026 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 24.05.2024 «дата уточнення даних, дані уточнено своєчасно»; «підстава зняття/виключення мобілізація, які призвані чи прийняті на військову службу», 02.02.2026 пройшов ВЛК, «придатний».
Судом першої інстанції встановлено, що представнику позивача направлялася довідка ВЛК Комунального некомерційного підприємства «Клініка «Сімейний Лікар» ШСР ЗО ЗР від 02.02.2026 №2026-0202-1305-4559-0 відповідно до якої позивача було визнано придатним до військової служби.
Довідку суду надано не було.
Зі скарги на Рішення ВЛК, яке оформлено наведеною вище довідкою, встановлено, що вона оскаржувалася до Центральної військово лікарської комісії.
Результати розгляду суду надані не були.
Відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №290 від 02.02.2026 позивач призваний на військову службу та направлений для подальшого проходження військової служби до в/ч НОМЕР_2 .
Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2026 №35 позивача зараховано з 02.02.2026 до списків особового складу частини на посаду «старший солдат».
Вважаючи протиправними накази відповідачів, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (надалі цей строк продовжений до сьогоднішнього дня).
Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543 в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно приписів ч.5 ст. 22 Закону №3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Статтею 23 Закону №3543 передбачені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560).
Відповідно до п.81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють: військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Приписи ст. 1 цього закону передбачають, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Згідно глави 1 розділу I Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402 визначає, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення. 
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Спірним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 290 від 02.02.2026 позивача було призвано на військову службу під час мобілізації.
Як правильно дослідив суд першої інстанції та скаржником не спростовується, згідно довідки ВЛК від 02.02.2026 №2026-0202-1305-4559-0 позивача визнано придатним до військової служби. Позивачем не подано суду доказів того, що ця довідка є нечинною/скасованою.
Матеріалами справи не підтверджено, що позивач мав право та реалізував своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст.23 Закону №3543.
За встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що оскільки позивач станом на 02.02.2026 року був громадянином України, військовозобов`язаним, не мав відстрочки від призову, зокрема бронювання від призову, та був придатним до військової служби, тому позивач підлягав призову на військову службу під час мобілізації.
Отже, враховуючи приписи Закону №3543 та Порядку №560, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 290 від 02.02.2026, яким позивача було призвано на військову службу під час мобілізації, є правомірним.
Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги стосовно дій співробітників поліції стосовно доставлення позивача до ТЦК та СП, дій лікаря швидкої допомоги, а також не розгляду ТЦК та СП матеріалів про адміністративне правопорушення, адже з огляду на зміст заявлених у позові вимог такі питання не є предметом судового розгляду у цій справі. У свою чергу, такі аргументи позивача не можуть бути підставою для висновку саме про незаконну мобілізацію позивача.
Разом з тим, є безпідставними аргументи скаржника про протиправність та наявність підстав для скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування позивача до особового складу частини, про наявність підстав зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби позивача, адже фактично такі аргументи скаржника обґрунтовані протиправністю наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 290 від 02.02.2026 стосовно призову позивача на військову службу під час мобілізації, що не знайшло свого підтвердження.
За цих обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року у справі №280/2204/26 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 10.07.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров