ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/52/26 Справа № 710/1529/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Щербак О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 липня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Андріяша Р.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 на постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 22.10.2025 р., якою ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадя-
нина України, зареєстрована 
АДРЕСА_1 ,
проживає 
АДРЕСА_2 ,
притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 5.10.2025 р. о 22:52 год. на автодорозі Т 24-09 ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Skoda Octavia, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестеру Drager Alcotest 6810, тест № 5617 від 5.10.2025 р., їхати до медзакладу на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовилась у встановленому законодавством порядку, чим порушила вимоги п. 2.9. а) ПДР та вчинила адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не повною мірою розуміла порядок його проведення, про що згодом пошкодувала. При цьому вказує, що спеціальний технічний засіб Drager Alcotest 6810 не є беззаперечно точним засобом визначення стану алкогольного сп`яніння.
Також, апелянтка вважає, що під час оформлення матеріалів справи було порушено її право на захист, а працівники поліції діяли формально та поспішно, не з`ясувавши всіх обставин події.
Крім того, посилається на відсутність у матеріалах справи документів, які підтверджують сертифікацію та повірку спеціального технічного засобу, що, на її думку, ставить під сумнів законність проведення огляду.
Зазначає, що протокол про адмінправопорушення складено з порушенням вимог законодавства, зокрема без належного встановлення всіх обставин справи, а тому він не може вважатися належним доказом. На переконання апелянтки, суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам та не врахував положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у мобільний додаток Viber ( а. пр. 31, 33), клопотання про відкладення справи не подавала, її інтереси представляє захисник Андріяш Р.П., тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушниці.
Заслухавши доповідь судді, захисника Андріяша Р.П., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, документами, шо офіційно засвідчує подію висновок експерта тощо, адмінправопорушення, і відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, які додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушника.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 5.10.2025 р. о 22:52 год. на автодорозі Т 24-09 ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Skoda Octavia, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, тест № 5617 від 5.10.2025 р. позитивний та склав 1,28 ‰, чим порушила вимоги п. 2.9. а) ПДР та вчинила адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.
Пунктом 2.9. а) ПДР, затверджених Постановою КМУ, від 10.10.2001 № 1306, заборонено водіям керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності були виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння та позитивний результат огляду на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 474598 від 5.10.2025 р. ( а. пр. 1); чеком приладу Alkotest Drager 6810, результат 1,28 ‰, тест № 5617 ( а. пр. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 5.10.2025 р. ( а. пр. 5); даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського ( а. пр. 3).
З відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_2 про виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння, роз`яснили порядок проходження огляду та запропонували пройти його як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги про те, що вона не повною мірою розуміла процедуру проходження огляду, не спростовують встановлених фактів та обставин. Самі по собі такі пояснення не свідчать про відсутність у її діях складу адмінправопорушення.
Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи документів щодо повірки спеціального технічного засобу не впливають на правильність вирішення справи, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, такі документи надаються на вимогу особи, а з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не зверталася з такою вимогою.
Не заслуговують на увагу й доводи щодо порушення права на захист, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що працівниками поліції чи судом першої інстанції були створені перешкоди для реалізації ОСОБА_2 процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
Разом із тим апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у постанові зазначив про порушення нею п. 2.9. а) ПДР, який встановлює заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В протоколі про адмінправопорушення посадова особа Національної поліції дійсно вказала, що ОСОБА_2 відмовилась їхати до медичного закладу на встановлення стану алкогольного сп`яніння, але в протоколі не вказано
про порушення ОСОБА_2 п. 2.5. ПДР, відповідно до якого водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Суд першої інстанції не звернув уваги на ці недоліки протоколу, які не перешкоджали розгляду справи стосовно порушення п. 2.9. а) ПДР та перевірці наданих доказів, та відтворив цей недолік у своїй постанові, які підлягає виключенню з постанови суду першої інстанції.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, порушення її права на захист, недопустимість доказів та наявність підстав для закриття провадження у справі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини або свідчили про відсутність події чи складу адмінправопорушення, матеріали справи не містять та суду апеляційної інстанції не надано. Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до власної оцінки апелянтом обставин справи та не спростовують висновків місцевого суду щодо доведеності її вини у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з її мотивувальної частини посилання на відмову їхати до медичного закладу на встановлення стану алкогольного сп`яніння, в іншій частині постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та підлягає залишенню без змін.

П О С Т А Н О В И В:
Постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 22.10.2025 р. стосовно ОСОБА_2 змінити.
Виключити з мотивувальної частини постанови посилання на відмову їхати до медичного закладу на встановлення стану алкогольного сп`яніння.
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Белах А.В.