ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2026 року м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М. розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 працюючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участі захисника Ватаманюка Ю.М. та представника потерпілої (відеоконференція) Боднарюка В.І., за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2025 року, –

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2025 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв’язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 356351 від 10.01.2025 року, 31.12.2024 о 18:00 год. ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_2 під час якого поводив себе неадекватно, погрожував фізичною розправою, шарпав за руки, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру та порушив Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На вказану постанову потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Вважає оскаржувану постанову районного суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, із явною упередженістю, у спрощеному порядку без надання можливості надати свої пояснення у судовому засіданні.
Вказує, що ОСОБА_1 вчинив сварку із нею в присутності малолітніх дітей, як наслідок, у неї існує відчуття страху та побоювання за свою безпеку та безпеку малолітніх дітей, систематичні сварки ОСОБА_1 спричиняють їй емоційну невпевненість, нездатність захищати себе, що завдає шкоди її психологічному здоров’ю.

ЄУНСС: 724/784/25    Головуючий у І інстанції: Єфтеньєв О.Г.
НП: 33/822/312/26      Доповідач: Струбіцька О.М.
Стверджує, що районний суд поверхнево дослідив матеріали справи, не взяв до уваги її письмові пояснення та пояснення свідків, згідно з якими вона систематично піддається психологічному насильству з боку колишнього чоловіка.
Зазначає, що згідно з рапортом інспектора САП ВВГ Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області Дідорук А., поліцейськими було встановлено, що в ході конфлікту ОСОБА_1 погрожував потерпілій фізичною розправою та хапав за руки. На момент вчинення конфлікту в будинку були присутні двоє малолітніх дітей, а також були допитані батьки постраждалої особи, які підтвердили вчинення конфлікту між подружжям.
Зауважує, що районний суд залишив поза належною увагою пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтверджують факт вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 відносно їхньої доньки ОСОБА_2 .
Вказує, що поведінка ОСОБА_1 виходила за межі звичайного сімейного конфлікту, оскільки супроводжувалася погрозами, нецензурною лайкою, шарпаниною, штовханиною, тобто мала ознаки психологічного і фізичного насильства.
Вважає, що наявні у матеріалах справи докази узгоджуються між собою і підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що вона не була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, наявна в матеріалах справи заяву про розгляд справи без її участі стосується іншої судової справи.
Заслухавши думку представника потерпілої  ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку захисника Ватаманюка Ю.В., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, наявна у матеріалах справи заява про розгляд справи без її участі стосується іншої справи (№724/155/25), а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги були дотримані районним судом.
Закриваючи провадження у справі, районний суд встановив, що у діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також у матеріалах справи немає достатніх доказів про вчинення ним цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 356351 від 10.01.2025 року, 31.12.2024 о 18:00 год. ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_2 під час якого поводив себе неадекватно, погрожував фізичною розправою, шарпав за руки, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру та порушив Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства».
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, 
Відповідно до п. 17 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Вказані положення закону окреслюють перелік дій, одна чи декілька із яких, можуть становити собою об`єктивну сторону (форму вираження) психологічного насильства.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, який саме пункт ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства» було порушено ОСОБА_1 , та яка форма домашнього насильства ставить йому у провину за вказаним законом.
З цих підстав постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2025 року справа щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП була повернута до Відділення поліції № 2 (м. Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області для належного оформлення.
Однак як вбачається із матеріалів справи, вказані недоліки не були виправлені.
Крім того, районний суд вірно послався на відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Так, передумовою для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП має бути наявність сукупності доказів, які б безумовно та беззаперечно свідчили про вчинення ним об`єктивних дій, що мають ознаки домашнього насильства психологічного та фізичного характеру у розумінні положень ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства»
У такому разі необхідно встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між відповідними діями ОСОБА_1 та настанням шкідливих наслідків саме для потерпілої, тобто у даному випадку для ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи, суд першої інстанції не встановив беззаперечних відомостей, які б поза розумним сумнівом указували про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного чи фізичного характеру, відносно ОСОБА_1 , з чим погоджується і апеляційний суд.
До матеріалів справи не додано медичних чи психологічних висновків, відомостей щодо встановленого діагнозу (тривожні розлади, депресія), зафіксованих змін стану здоров`я, історії звернень за медичною допомогою, призначеного лікування.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення працівниками поліції було надано письмові пояснення потерпілої та пояснення двох свідків.
Як вбачається із матеріалів справи, вказані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками потерпілої ОСОБА_2 , і їхні пояснення різняться між собою.
У своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_6 вказав, що став свідком як ОСОБА_1 душив його доньку.
В той час свідок ОСОБА_4 вказує, що була свідком як ОСОБА_1 обзивав нецензурною лайкою, кричав та погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг та вдарив по руках її доньку.
Враховуючи наявність таких суттєвих розбіжностей у викладі ключових обставин події, а також очевидний ступінь родинних зав`язків свідків із потерпілою особою, покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть бути самостійним доказом винуватості ОСОБА_1 . 
Інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення матеріали справи не містять.
Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Ні районний суд, ні апеляційний суд не мають права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на орган поліції.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Під час апеляційного перегляду не встановлено обставин, які свідчили б про те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення норм матеріального чи процесуального права або здійснив неналежну оцінку доказів.
Апеляційним судом встановлено, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції надав правильну оцінку фактичним обставинам справи та дослідженим доказам у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 266, 283, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, –

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду   [підпис]   О.М. Струбіцька 

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________   Струбіцька О.М.
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

20.07.2026 року
(дата засвідчення копії)