ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 р. 	Справа № 520/24041/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.12.25 по справі № 520/24041/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточненого позову, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 203040019104 від 14.08.2025 про відмову ОСОБА_1 у продовженні виплати пенсії по інвалідності;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та продовжити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності до закінчення 6-ти місячного строку з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, починаючи з 01.09.2025, за його заявою від 08.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно відмовлено у продовженні виплати позивачу пенсії по інвалідності, що порушує право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що підстави припинення виплати пенсії по інвалідності чітко регламентовані спеціальним Законом № 1058-IV, що означає, що вони не можуть встановлюватись підзаконними нормативно-правовими актами. Натомість суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на підстави, викладені у постанові Кабінету Міністрів України № 1338, незважаючи на те, що виплата пенсії може бути припинена виключно на підставі Закону.
Апелянт зазначив, що черговий переогляд не був пройдений позивачем не з власної вини, а внаслідок прийнятих органами державної влади рішень, негативні наслідки ухвалення яких в жодному разі не можуть покладатись на позивача. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в оскаржуваному рішенні посилається на пункт 14-6.1 Перехідних положень Закону № 1058-IV в редакції, яка почала діяти після 01.01.2025, тобто вже після виникнення тих обставин, які обумовили неможливість проходження позивачем чергового переогляду та які дозволяли застосування до даних правовідносин положень п. 14-6.1 Перехідних положень Закону № 1058-IV в попередній редакції (до 01.01.2025). 
Тобто посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на нову редакцію пункту 14-6.1 Перехідних положень Закону № 1058-IV суперечить Конституції України та не враховує того, що до обставин даної справи має застосовуватись саме попередня редакція наведеного пункту, яка дозволяє продовження виплати пенсії по інвалідності до припинення або скасування воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. 
Щодо посилання суду першої інстанції на те, що позивач не входить до категорії осіб, які належать до тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, визначеної пунктом 3 Постанови № 1338, зазначив, що пунктом 17 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою № 1338, визначено, що оцінювання проводиться за електронним направленням, що сформоване в електронній системі лікарем. 
Так, медико-соціальна справа позивача поряд з іншими вилучена на підставі ухвали слідчого судді та направлена до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", де знаходиться до теперішнього часу. 
Зазначив, що відсутність медичних документів, що стосуються захворювання чи стану здоров`я позивача, так само унеможливить формування лікарем електронного направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи та не буде відповідати вимогам Порядку. 
Отже, суд першої інстанції, не дослідивши та не встановивши реальну можливість проходження позивачем оцінювання повсякденного функціонування особи, у своєму рішенні зробив помилковий висновок, що позивач може бути направлений на проведення оцінювання повсякденного функціонування, оскільки таке твердження не відповідає дійсним обставинам. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки є іншим територіальним органом Пенсійного фонду України і має свої окремі структурні підрозділи. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не мало правових підстав для розгляду заяви та прийняття рішення стосовно позивача, який звернувся із заявою про перерахунок пенсії до іншого територіального органу. 
В силу приписів пункту 4.3 розділу ІV Порядку саме керівник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повинен підписати рішення за результатами розгляду заяви про продовження виплати пенсії, оскільки ГУ ПФУ в Харківській області і є тим "органом, що призначає (перераховує) пенсію". Аналогічно в п. 4.7 розділу ІV Порядку вказано, що саме "орган, що призначає (перераховує) пенсію" повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на перерахунок пенсії. У зв`язку з чим, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідачі своїм правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 26.12.2023, як отримувач пенсії по інвалідності 2 групи від загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
08 серпня 2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою №10807 щодо продовження виплати пенсії по інвалідності до закінчення шестимісячного строку з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Заява позивача розглянута ГУ Пенсійного фонду в Донецькій області з урахуванням принципу екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 25.11.2005 № 22-1 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №203040019104 від 14.08.2025 відмовлено ОСОБА_1 у продовженні виплати пенсії по інвалідності; роз`яснено, що гр. ОСОБА_1 особа з інвалідністю 2 групи не входить до категорії осіб, які належать до тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування визначеного пунктом 3 Постанови №1338.
Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням, звернувся до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із статтею 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.
Статтею 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV передбачено, у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.
Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності.
У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
У разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи (частина друга статті 35 в редакції Закону № 4170 від 19.12.2024).
У разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю. При цьому якщо під час наступного оцінювання повсякденного функціонування особі з інвалідністю встановлено іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності.
Якщо виплату пенсії особі з інвалідністю припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо така особа не отримувала пенсію внаслідок нез`явлення без поважних причин для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня наступного встановлення інвалідності, за умови, що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо минуло більше п`яти років, пенсія призначається знову на загальних підставах.
Експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством.
Судовим розглядом справи встановлено, що позивач отримував пенсію по інвалідності з 26.12.2023 по 31.12.2024, як особа з інвалідністю ІІ групи загального захворювання на підставі довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією.
При цьому, виплата пенсії по інвалідності позивачу до 31.08.2025 проводилася відповідно до підпункту 14-6.1 пункту 14-6 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" без повторного проходження переогляду МСЕК, відповідно до довідки управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №15 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.01.2025 №2000-0218-8/3225.
Так, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 693940 від 10.01.2024 датою чергового переогляду визначено 26.12.2024. 
З метою повторного огляду МСЕК 26.11.2024 головою ЛКК Кулінич С.Є. на кардіологічну МСЕК № 1, у зазначений термін, представлені документи позивача, що підтверджується довідкою адміністрації КНП "Міська поліклініка № 5" Харківської міської ради від 23.12.2024 № 749/0/548-24. 
Водночас форма 088/о не була прийнята, оскільки 17.10.2024 первинна справа позивача вилучена на підставі ухвали слідчого судді Колисниченка С.А. 28.10.2024 медико-соціальна справа ОСОБА_1 направлена до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", де остання знаходиться до теперішнього часу. 
Зазначені обставини унеможливили вчасне проходження чергового переогляду та продовжують перешкоджати проходженню позивачем чергового переогляду з підстав, які не залежать від нього, у зв`язку із чим, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою № 10807 від 08.08.2025 щодо продовження виплати пенсії по інвалідності до закінчення шестимісячного строку з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - зміна надбавки (продовжити виплату пенсії по інвалідності), оскільки відсутні підстави.
Мотивуючи спірне рішення пенсійний орган зазначив, що підпунктом 14-6.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено, що для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, яким призначено пенсію по інвалідності або пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у яких строк припинення виплати такої пенсії припадає на період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, у разі неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи з причин, визначених Кабінетом Міністрів України, виплата пенсії продовжується до дати проведення повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи або протягом шести місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні (для осіб, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у період дії воєнного стану, - не менш як на весь строк їхньої військової служби). Якщо при повторному огляді, оцінюванні повсякденного функціонування особі з інвалідністю встановлено іншу групу (підгрупу) інвалідності, розмір пенсії, виплату якої продовжено відповідно до цього пункту, переглядається з місяця, наступного за місяцем надходження повідомлення про встановлення інвалідності до територіального органу Пенсійного фонду України.
Категорії осіб, які належать до тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування визначено пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" від 15.11.2024 № 1338.
Враховуючи положення Постанови № 1338 та вищенаведене, виплата пенсії на період дії воєнного стану продовжується:
- особам, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації;
- особам з інвалідністю 1 групи;
- особам, яким встановлена причина інвалідності з дитинства;
- особам, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, не чують, не розмовляють, не бачать (на обидва чи одне око), не мають очей (ока), кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, в яких наявне онкологічне захворювання, інтелектуальні порушення чи психічні розлади, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми (за наявності відповідної інформації з лікувального закладу). 
Розглянувши матеріали пенсійної справи та надані заявником документи, встановлено, що гр. ОСОБА_1 особа з інвалідністю 2 групи та не входить до категорії осіб, які належать до тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування визначено пунктом 3 Постанови № 1338. 
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначено Законом України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" № 2961-IV від 06.10.2005.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" № 2961-IV медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
У розумінні частини 8 статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" № 2961-IV (в редакції на час встановлення позивачу групи інвалідності) медико-соціальні експертні комісії визначають групу інвалідності, її причину і час настання.
Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" прийнято постанову "Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи дітям на період дії воєнного стану на території України" від 08.03.2022 №225, якою визначено деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи дітям на період дії воєнного стану на території України.
Пунктом 3 Постанови № 225 передбачено, що повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення:
дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917.
При цьому інвалідність продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.
У разі коли в індивідуальній програмі реабілітації дитини з інвалідністю встановлений строк повторного огляду, що припав на період дії воєнного стану на території України, в дитини з інвалідністю відсутня можливість пройти лікарсько-консультативну комісію закладу охорони здоров`я, їх індивідуальна програма реабілітації продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд і не отримано відповідну індивідуальну програму реабілітації.
Також, 15.11.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи", пунктом 2 якої установлено, що:
з 1 січня 2025 р. експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі - експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;
проведення оцінювання повсякденного функціонування особи організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
За потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться також у визначених Міністерством охорони здоров`я закладах охорони здоров`я державної форми власності та визначених розпорядженням начальника (голови) обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації) за погодженням з Міністерством охорони здоров`я закладах охорони здоров`я комунальної форми власності;
оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться з використанням електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи після початку її функціонування.
Згідно з пунктом 3 Постанови № 1338 з моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Особам з інвалідністю, повторний огляд яких був призначений з 1 січня 2025 р., але які не пройшли його своєчасно, строк інвалідності продовжується до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування, але не довше ніж до 1 липня 2025 року.
У разі коли особі інвалідність (із зазначенням строку повторного огляду) була встановлена до набрання чинності цією постановою відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи", і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 8 березня 2022 р. № 225 "Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період воєнного стану на території України" не проходила такий повторний огляд в медико-соціальних експертних комісіях:
чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 1 квітня 2025 р. до 1 листопада 2025 р. пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;
інші особи, за винятком тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, проходять оцінювання повсякденного функціонування до 1 квітня 2026 року.
До числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, належать:
особи, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації;
особи, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, не чують, не розмовляють, не бачать (на обидва чи одне око), не мають очей (ока), кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, в яких наявне онкологічне захворювання, інтелектуальні порушення чи психічні розлади, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми, причина інвалідності з дитинства.
Для осіб, направлення яких на проведення оцінювання повсякденного функціонування є неможливим відповідно до підстав, визначених абзацами дванадцятим, п`ятнадцятим - сімнадцятим цього пункту, оцінювання повсякденного функціонування переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування. При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) для таких осіб продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування воєнного стану, якщо раніше не буде проведено оцінювання повсякденного функціонування особи. Абзаци п`ятнадцятий - вісімнадцятий цього пункту не застосовуються для осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та чоловіків віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності, із зазначення строку повторного огляду.
Отже, системний аналіз викладених вище правових норм надає підстави стверджувати, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, державою створені правові засади щодо проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України, при цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжено до останнього числа шостого місяця після припинення/скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не було проведено повторний огляд.
Колегія суддів зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в спірному рішенні зазначило, що позивач не входить до категорії осіб, які належать до тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування визначеної п. 3 Постаови №1338.
Разом із тим, позивач не зазначає про те, що він є особою яка входить до категорії осіб, які належать до тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, ОСОБА_2 вказує про неможливість проходження переогляду назначеного йому на 26.12.2024 з незалежних від нього причин.
Як зазначалось вище, з метою повторного огляду МСЕК 26.11.2024 головою ЛКК Кулінич С.Є. на кардіологічну МСЕК № 1, у зазначений термін, представлені документи позивача, що підтверджується довідкою адміністрації КНП "Міська поліклініка № 5" Харківської міської ради від 23.12.2024 № 749/0/548-24, проте останні не розглянуті, оскільки 17.10.2024 первинна справа позивача вилучена на підставі ухвали слідчого судді Колисниченка С.А. 28.10.2024 та направлена до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України".
Колегія суддів зауважує, що вилучення медичних документів позивача на підставі ухвали слідчого судді, яке об`єктивно унеможливило проходження чергового переогляду для підтвердження групи інвалідності, не може слугувати підставою для припинення виплати пенсії по інвалідності та не нівелює набутого позивачем права на отримання пенсійних виплат, оскільки позивач позбавлений можливості проходження переогляду не внаслідок власної бездіяльності.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про безпідставність прийнятого Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення про відмову у перерахунку пенсії (продовження виплати пенсії по інвалідності) №203040019104 від 14.08.2025 та як наслідок наявність підстав для його скасування.
Колегія суддів зауважує, що у частинах першій, четвертій статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Крім того, в постанові від 26 серпня 2021 року по справі № 440/4434/18 Верховний Суд звернув увагу, що "у межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини" від 02 березня 2005 року заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02 (Von Maltzan and Others v.Germany).
Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.
Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні у справі Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення.
Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Отже, відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовляючи у поновленні позивачу виплати пенсії по інвалідності з 1 вересня 2025 року, порушив право на її отримання, при цьому, зазначене право є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначив, що посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на нову редакцію пункту 14-6.1 Перехідних положень Закону № 1058-IV суперечить Конституції України та не враховує того, що до обставин даної справи має застосовуватись саме попередня редакція наведеного пункту, яка дозволяє продовження виплати пенсії по інвалідності до припинення або скасування воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.
З приводу вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.
У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У Рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Отже, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.
Якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.
У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.
Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).
Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач повинен був пройти черговий переогляд, однак за незалежних від позивача причин, форма 088/о не прийнята, оскільки первинна справа пацієнта ОСОБА_1 вилучена на підставі ухвали судді Колисниченка С.А.
В подальшому позивач 08.08.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про продовження виплати пенсії по інвалідності до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
На момент розгляду заяви позивача від 08.08.2025 та винесення спірного рішення №203040019104 від 14.08.2025, пункт 14-6.1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, був викладений в редакції Закону № 4170-IX від 19.12.2024.
Отже, норма пункту 14-6.1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, підлягала застосуванню до триваючих правовідносин, з моменту не проходження позивачем чергового переогляду з незалежних від нього обставин, подання заяви ОСОБА_1 від 08.08.2025 та прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області спірного рішення №203040019104 від 14.08.2025 про відмову у перерахунку пенсії (продовження виплати пенсії по інвалідності), саме в редакції Закону № 4170-IX від 19.12.2024.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та продовжити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, починаючи з 01.09.2025, за його заявою від 08.08.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є тим структурним підрозділом органу, який розглянув по суті заяву позивача про проведення перерахунку пенсії (продовження виплати пенсії по інвалідності) та прийняв рішення за результатом розгляду вказаної заяви. 
Водночас колегія суддів зазначає, що вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, здійснювалося примусове виконання рішення суду.
Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
З оскаржуваного рішення не вбачається, чи було відповідачем проведено всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх необхідних документів для призначення пенсії, у рішенні не надано оцінки всім необхідним документам, та наявності підстав для переведення з пенсії по інвалідності на пенсію в разі втрати годувальника.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити та продовжити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Пенсійний фонд України є тим органом до компетенції якого належить призначення пенсій, тому суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість такого суб`єкта владних повноважень рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого органу, оскільки такі дії виходять за межі визначених для суду повноважень законодавцем.
Таким чином, враховуючи, що до компетенції суду не належить призначення, поновлення та виплата пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.08.2025 про поновлення йому виплати пенсії по інвалідності, починаючи з 01.09.2025.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є безпідставними, з огляду на наступне.
Положеннями пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. 
Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є структурним підрозділом (територіальним органом) Пенсійного фонду України, що функціонує в межах єдиної централізованої системи ПФУ та наділений повноваженнями щодо призначення, перерахунку та виплати пенсій громадянам, які перебувають на пенсійному обліку в Донецькій області, в тому числі і в порядку принципу екстериторіальності.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача здійснювати виплату до закінчення 6-ти місячного строку з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, колегія суддів зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, відтак у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних, оскільки станом на час розгляду справи відповідачем виплати не поновлені, відомостей вважати, що відповідач не буде їх сплачувати у суду відсутні.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 у справі №520/24041/25 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 по справі № 520/24041/25 - скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 203040019104 від 14.08.2025 про відмову ОСОБА_1 у продовженні виплати пенсії по інвалідності.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.08.2025 про поновлення йому виплати пенсії по інвалідності, починаючи з 01.09.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова