Справа № 446/566/26 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І. 
Провадження № 33/811/744/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Цибака Ореста Володимировича на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 березня 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 22 лютого 2026 року о 12:50:00 год., по вулиці Федьковича Юрія 19, в місті Кам`янка-Бузька Львівського району Львівської області, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «ДЕО Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, чим порушив п.2.1 а. ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 березня 2026 року, оскільки з повним текстом постанови він ознайомився, після укладення договору з адвокатом 20 квітня 2026 року.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що з оскаржуваною постановою він не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, а висновки суду передчасними, прийнятою без належного дослідження доказів.
Наголошує, що він не керував транспортним засобом, не має у власності жодного автомобіля, матеріалами справи не підтверджено, що він виконував функції водія, лише перебував поблизу автомобіля «ДЕО Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на обочині в нерухомому стані.
Звертає увагу, що в постанові та протоколі зазначено різні номерні знаки автомобіля «ДЕО Нексія», окрім того у постанові зазначено, що керував ОСОБА_2 .
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні конкретні ідентифікаційні дані транспортного засобу.
Повідомляє, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ним не було завдано жодної суспільної шкоди, матеріали справи не містять доказів повторності керування транспортним засобом.
02 липня 2026 року до Львівського апеляційного суду надійшли додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він просить долучити до матеріалів справи копію рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2026 року у справі № 461/3391/26.

Як зазначено у поданих поясненнях, вказаним рішенням скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4918723 від 07 червня 2025 року, саме зазначена постанова була покладена в основу протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 598142 від 22 лютого 2026 року як доказ повторності вчинення адміністративного правопорушення. 
У зв`язку зі скасуванням цієї постанови, на думку ОСОБА_1 , відпала правова підстава для врахування повторності як кваліфікуючої ознаки інкримінованого адміністративного правопорушення, а тому копія постанови суду має істотне значення для правильного та всебічного вирішення справи.
3 липня 2026 року ОСОБА_1 та його захисник будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 копію постанови отримав 20 квітня 2026 року , а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Так, частиною 2-4 ст.126 КУпАП встановлена відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 5 ст.126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 598142 від 22 лютого 2026 року (а.с. 1); постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №6706600 від 22 лютого 2026 року довідку від 23 лютого 2026 року (а.с.30) з якої вбачається, що постановою серії ЕНА № 4918723 від 07 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Апеляційним судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 червня 2026 року (справа №461/3391/26) скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4918723 від 07 червня 2025 року, на яку міститься посилання у довідка від 23 лютого 2026 року (а.с. 30), яку долучено до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 598142 від 22 лютого 2026 року (а.с. 1) на підтвердження повторності вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Тому, керування ОСОБА_1 22 лютого 2026 року о 12:50:00 год., по вулиці Федьковича Юрія, 19, в місті Кам`янка-Бузька Львівського району Львівської області, автомобілем «ДЕО Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У зв`язку з наведеним заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апелянта про відсутність правових підстав для кваліфікації його дій за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, оскільки в цьому випадку не встановлено однієї з обов`язкових кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення – повторності.
Зокрема, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що на момент вчинення інкримінованого правопорушення особа вже була піддана адміністративному стягненню за порушення, передбачене ч. 2- 4 ст. 126 КУпАП, і що таке стягнення не було оскаржене у встановленому законом порядку. 
За таких обставин відсутність належного підтвердження повторності виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки саме повторність є обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу цього адміністративного правопорушення. 
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт повторного вчинення порушення п. 2.1а ПДР України.
За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1126 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст., 247, ст 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.
Постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 березня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя        Партика І.В.