ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
13 липня 2026 року 	Справа № 280/11223/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до - Управління державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті 
про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
22.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до Управління державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті ОПШ № 020677 від 02.12.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
- стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу правову допомогу згідно остаточного розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем за результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, в ході якої виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III). Підставою для притягнення позивача до відповідальності слугував висновок інспектора про відсутність на момент проведення перевірки у водія ОСОБА_2 товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж та роздруківки даних режиму праці та відпочинку водія з діючого та повіреного тахографу. Позивач не погоджується з правомірністю винесення оскаржуваної постанови, оскільки під час перевірки 27.10.2025 водієм ОСОБА_3 було надано відповідачу товарно-транспортну накладну від 26.10.2025 року № 110, згідно з якої продукти харчування завантажені в м. Запоріжжя та мали бути доставлені в м. Київ та м. Львів. Крім того, під час проведення перевірки, уповноваженому представнику відповідача було надано відповідно роздруківку з тахографа водієм ОСОБА_3 за час керування ним транспортним засобом, що підлягав перевірці. Втім, акт перевірки та оскаржувана постанова свідчать про притягнення до відповідальність позивача саме за відсутність роздруківки на паперовому носії, що спростовується матеріалами перевірки. Просить позов задовольнити. 
Ухвалою суду від 26.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від відповідача докази по справі.
30.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що із акту проведення перевірки від 27.10.2025 № ЕАР008457 вбачається, що при здійсненні рейдової перевірки транспортного засобу марки DAF, н.з. НОМЕР_1 , було виявлене порушення ст. ст. 34, 48 Закону №2344-III, під час перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж. Так, чинним законодавством визначено істотні дані, що має містити ТТН, зокрема: код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України автомобільного перевізника; прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; транспортний засіб, його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто. Водночас, водій під час рейдової перевірки надав товарно-транспортну накладну № 110 від 26.10.2025, без зазначення відомостей код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України автомобільного перевізника та відомостей про транспортний засіб, його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти. Також відповідач зазначає, що у разі не керування водія транспортним засобом, передбачено оформлення Бланку підтвердження діяльності нового зразку, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом відповідно до Інструкції використання Бланку. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-III. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства відповідачем направлено на адресу ОСОБА_1 завчасно, відповідно до трекінгу відправлень 29.11.2025 було вручено одержувачу запрошення, останній мав достатньо можливості для забезпечення участі у розгляді матеріалів щодо порушення законодавства на автомобільному транспорті. Разом з цим, позивач на розгляд справи щодо додержання вимог законодавства на автомобільному транспорті не з`явився, заперечень та пояснень до Укртрансбезпеки не надходило. Просить відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
За змістом Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № ЕАР008457 від 27.10.2025, у ході рейдової перевірки, проведеної 27.10.2025 о 11:55 посадовою особою Управлінням державного нагляду (контролю) у Львівській області на ділянці дороги а/д М-06, Київ-Чоп 502 км + 300 м, зупинений та перевірений на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт транспортний засіб марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , належить автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_1 .
Під час перевірки водій транспортного засобу ОСОБА_2 пред`явив для перевірки посадовій особі Управління державного нагляду (контролю) у Львівській області Укртрансбезпеки: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ; посвідчення водія серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_2 ; товарно-транспортна накладна №110 від 26.10.2025; роздруківка від 27.10.2025.
Даним Актом зафіксовані порушення ст. 48 Закону №2344-III, на момент перевірки відсутня ТТН або інший визначений законодавством документ на вантаж, п. 6.1 вимог Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340; пп. 6 п. 1 Розділу ІІ Наказу Мінрозвитку №703 від 16.04.2025, ст. 48 Закону №2344-III, на момент перевірки відсутність роздруківки на паперовому носії з інформацією, з діючого та повіреного тахографа про роботу та відпочинок водія, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону №2344-III ч. 1 абз. 3.
Повідомленням № 98195/29.2/24-25 від 17.11.2025 було викликано ОСОБА_1 для розгляду справи на 02.12.2025 о 10:00, яке відповідно до трекінгу відправлень було вручено одержувачу 29.11.2025.
02.12.2025 Управлінням державного нагляду (контролю) у Запорізькій області стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ 020677, якою на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.
Не погодившись з правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон №2344-III, який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (частина 1 статті 5 цього Закону).
За змістом статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, крім іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі – Порядок №1567 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу (пункт 4 Порядку №1567)
Згідно з пунктами 14-15 Розділу «Оформлення результатів рейдової перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів» Порядку №1567 акт проведення перевірки, акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складаються у письмовій формі (паперовій або електронній формі). Акти в електронній формі можуть бути роздруковані, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формою відповідного акта.
Копія акта проведення перевірки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів видається водію транспортного засобу (за винятком відмови від їх отримання), про що посадова особа робить в актах відповідні записи, а у разі відмови водія транспортного засобу від отримання, копія акта проведення перевірки надсилається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі.
Статтею 1 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно зі статтею 18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
У главі 6 (статті 29-34) Закону №2344-III наведені положення про автомобільного перевізника. Так, згідно частини першої статті 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Положеннями частини першої статті 34 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Частинами першою, другою статті 48 Закону №2344-ІІІ встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (частина четверта статті 48 Закону №2344-III).
Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Так, відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з абзацом 17 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Притягуючи позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідач в оскаржуваній постанові від 02.12.2025 №ОПШ020677 вказав про відсутність товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документу на вантаж.
У зв`язку з цим суд зазначає таке.
Положеннями статті 48 Закону №2344-III (про порушення якої зазначено відповідачем в оскаржуваній постанові від 02.12.2025 №ОПШ020677) встановлено обов`язок автомобільних перевізників та водіїв мати при собі та пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Такими документами є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що вантажовідправником вважається фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж. Цією ж статтею визначено поняття товарно-транспортної накладної – це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Частиною третьою статті 48 Закону №2344-III встановлено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Відповідно до частини другої статті 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників визначені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (далі - Правила №363 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
За визначеннями, наведеними в цих Правилах, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
Згідно з пунктом 11.1 глави 11 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
У разі необхідності форма товарно-транспортної накладної може бути доповнена іншими реквізитами, з урахуванням особливостей перевезень, зокрема умов та/або виду вантажу.
Відповідно до пункту 11.3 глави 11 Правил №363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Пунктом 11.4 глави Правил №363 регламентовано, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, відповідальність несуть саме автомобільні перевізники суб`єкти господарювання.
Водночас положення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачають, що обов`язки щодо належного оформлення товарно-транспортної накладної покладаються на вантажовідправника, який вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної про вантаж, оскільки саме він у розумінні Закону №2344-ІІІ вважається особою, відповідальною за оформлення товарно-транспортної накладної.
Вказане також випливає і зі змісту положень абзацу 5 статті 51-1 Закону №2344-III, якою встановлено обов`язок вантажовідправника вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені пунктом 11.3 Правил №363, якими також передбачено і те, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Водночас, автомобільний перевізник, як особа, яка повинна організувати перевезення дорученого вантажу, повинен перевірити усі документи, які йому надає вантажовідправник (або відмовляється надати), для цілей того, що відповідальність за фізичну наявність та правильність заповнення таких документів, з моменту прийняття, перевезення та вивантаження вантажу несе автомобільний перевізник.
Верховним Судом у постановах від 25 липня 2024 року (справа №440/2334/23) та від 10 жовтня 2024 року (справа №440/17818/21) наголошувалось, що чинним законодавством визначено істотні дані, що має містити товарно-транспортна накладна, якими є, зокрема, найменування та код ЄДРПОУ автоперевізника та вантажоодержувача.
Крім того Верховний Суд у своїй постанові від 10 жовтня 2024 року у справі №440/17818/21 наголосив, що визначений законодавством перелік документів, які зобов`язаний надати автомобільний перевізник контролюючому органу під час перевірки, а також вимоги до змісту таких документів встановлені з метою повного та всебічного дослідження обставин здійснення відповідного перевезення та, у випадку порушення вимог чинного законодавства, беззаперечного встановлення складу адміністративного правопорушення та винної особи - порушника.
Аналогічні висновки щодо застосування статей 48, 60 Закону №2344-III і Правил №363 в частині оформлення товарно-транспортної накладної із зазначенням обов`язкових реквізитів, який викладено у постановах від 25 липня 2024 року у справі №440/2334/23 та від 10 жовтня 2024 року у справі №440/17818/21, також підтримано Верховним Судом і у справі №440/4136/23 (постанова від 04 березня 2025 року), які суд враховує на підставі вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідженням наявних у справі матеріалів судом установлено, що під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства України про автомобільний транспорт водієм належного позивачу транспортного засобу було пред`явлено уповноваженій особі Управління державного нагляду (контролю) у Львіській області товарно-транспортну накладну №110 від 26 жовтня 2025 року, видану вантажовідправником «ФОП ОСОБА_4 », в якій в графі «Автомобільний перевізник» зазначено лише «ФОП ОСОБА_1 », без зазначення відомостей код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України та відомостей про транспортний засіб, його параметрів.
Зазначене визнано відповідачем як недолік при заповненні даних товарно-транспортної накладної і, відповідно, зроблено висновок про здійснення перевезення вантажу за відсутності товарно-транспортної накладної на момент проведення перевірки.
Таким чином, оскільки надана водієм уповноваженим інспекторам Укртрансбезпеки під час рейдової перевірки товарно-транспортна накладна не містила даних про автомобільного перевізника, визначених частиною третьою статті 48 Закону №2344-III, то, враховуючи правову позицію Верховного Суду у справах №440/2334/23, №440/17818/21 та №440/4136/23, суд приходить до висновку про допущення позивачем порушення вимог статті 48 Закону №2344-III, які полягали у відсутності у водія на момент проведення рейдової перевірки належним чином оформленої товарно-транспортної накладної про вантаж, що є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Доводи позивача про те, що недоліки в оформленні наявної у водія товарно-транспортної накладної не можуть бути кваліфіковані як відсутність товарно-транспортної накладної взагалі на момент проведення перевірки суд вважає помилковими та такими, що не відповідають наведеним вище висновкам Верховного Суду у цій категорії справ.
Стосовно тверджень позивача про те, що інші реквізити товарно-транспортної накладної були заповнені належним чином, а тому безпідставними є доводи відповідача про відсутність такої накладної в цілому, суд оцінює критично, адже такі не узгоджуються з наведеними вище висновками Верховного Суду у справах №440/2334/23, №440/17818/21 та №440/4136/23.
Щодо відсутності роздруківки на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія, суд зазначає таке.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку визначені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2010 року за №811/18106 (далі – Положення №340).
Відповідно пункту 1.3 Розділу І Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Пунктом 6.3 Розділу VI Положення №340 встановлено, що водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
Відповідно до пункту 6.4 Розділу VI Положення №340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.
Згідно з пунктом 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Отже, оскільки належний позивачу транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом (вказане, як вбачається із заяв по суті справи та встановлених у ній обставин, сторонами не заперечується), то у відповідності до наведених вище норм законодавства позивач як автомобільний перевізник в розумінні положень Закону №2344-ІІІ зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу транспортного засобу. Відповідно, водій транспортного засобу під час перевезення вантажу повинен мати при собі необхідну документацію щодо обліку його робочого часу (за формами встановленого зразка, які визначені Положенням №340 (додатки 3, 4) і пред`явити таку документацію уповноваженій особі Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі).
При цьому заповнення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є щоденним обов`язком водія, а тому перевірка дотримання такого обов`язку проводиться окремо за кожен день, коли водій керував відповідним транспортним засобом.
У разі, зокрема, якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, то перевізником заповнюються бланки підтвердження діяльності, які водій зобов`язаний зберігати протягом 28 днів з дня закінчення робочої зміни, а перевізники зберігають бланки підтвердження протягом 12 місяців.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24 червня 2010 року №385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року №946/18241, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385).
Згідно з пунктом 1 Розділу І Інструкції №385 цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про Дорожній рух».
Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції №385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які відповідно до законодавства обладнуються контрольними пристроями (тахографами).
Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа, у тому числі смарт-тахографа — особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом; у разі несправності або пошкодження тахографа інформує про це відповідну посадову особу автомобільного перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження тахографа, автомобільний перевізник повинен його відремонтувати в ПСТ до відправлення такого транспортного засобу в рейс.
Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції №385 встановлено, що автомобільні перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів та здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу — аналоговий або цифровий (у тому числі смарт-тахограф)); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа (у тому числі смарт-тахографа); строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Відповідно до статей 10, 11 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, ратифікованої Законом України “Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті” від 06 березня 2008 року №129-VI, компетентні власті чи органи в кожній країні: а) передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями; b) установлюють процедуру оголошення годин, відпрацьованих відповідно до положень пункту 1 статті 9 цієї Конвенції та умов, які їх обґрунтовують. Кожен роботодавець: а) веде відповідно до зразка, затвердженого компетентними властями чи органами в кожній країні, відомість із зазначеною в ній кількістю годин роботи й відпочинку кожного водія, який працює в нього; b) надає цю відомість у розпорядження контрольних органів у спосіб, установлений компетентними властями чи органами в кожній країні. Традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні. Компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають: а) відповідну систему інспекції, яка включає проведення контролю на підприємствах і на дорогах; b) відповідні санкції на випадок недотримання вимог цієї Конвенції.
З 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Отже, чинними нормами законодавства передбачено обов`язок водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, мати при собі:
- особисту картку водія (кожного дня, протягом якого здійснюється керування транспортним засобом);
- один із визначених видів документів: або картку водія, або роздруківку даних роботи тахографа.
Отже, у водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, на момент проведення рейдової перевірки має бути в наявності чинна особиста картка водія, яку він повинен використовувати у відповідному слоті цифрового тахографа кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, та надавати уповноваженим посадовим особам Укртрансбезпеки роздруківку даних роботи тахографа. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
У разі, якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, то перевізником перед виїздом (рейсом) заповнюються бланки підтвердження діяльності, які водій зобов`язаний зберігати протягом 28 днів з дня закінчення робочої зміни, а перевізники зберігають бланки підтвердження протягом 12 місяців.
Саме на автомобільного перевізника чинним законодавством покладено обов`язок забезпечення належної експлуатації тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами. При цьому до переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, крім особистої картки водія кожного дня, віднесено: або картку водія, або роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом (пункт 3 Інструкції №385).
Суд зауважує, що згідно з нормами Інструкції №385 альтернативна можливість з надання водієм обладнаного цифровим тахографом транспортного засобу одного з визначених законом видів документів стосується лише картки водія та роздруківки даних роботи тахографа. Водночас крім вказаних документів водій зобов`язаний мати й особисту картку кожного дня, протягом якого здійснюється керування транспортних засобом. Наявність у водія при собі особистої картки не є тотожним її використанню при здійсненні перевезення вантажу.
Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Отже враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, отже підстави для скасування такої постанови відсутні.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є необґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
З урахуванням положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Управління державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69118, м. Запоріжжя, вул. Домаха, буд. 8, ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 13 липня 2026 року.

Суддя Р.В. Сацький