ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

11.08.2026р. Справа № 905/351/26 
Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Сухіна В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Регіонального відділення фонду Державного майна України по Донецькій та Луганській областях (код ЄДРПОУ 43023403)
до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» (код ЄДРПОУ 36028628)
про стягнення заборгованості у сумі 26 823 006,13 грн, -

Представники сторін:
Від позивача: представник Лопачук Н.І. (В режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних пристроїв)
Від відповідача: представник Шамкій В.М. (В режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних пристроїв)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Донецької області надійшла позовна заява Регіонального відділення фонду Державного майна України по Донецькій та Луганській областях до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про стягнення заборгованості у розмірі 26 823 006,13 грн. з орендної плати та пені.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.06.2026 (суддя Огороднік Д.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі 905/351/26, справу №905/351/26 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.06.2026 року о 14:00 год.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.06.2026, справа №905/351/26 передана для розгляду судді Зекунову Е.В.
Ухвалою суду від 10.06.2026 постановлено: прийняти справу №905/351/26 до свого провадження; підготовче засідання у справі призначити на 30.06.2026 о 10:00. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Донецької області за адресою: 61022, м. Харків, пр-т Науки, 5, каб №412.
Станом на 30.06.2026 до суду від сторін надійшли:
19.06.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від 19.06.2026 року (без номеру);
24.06.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив від 23.06.2026 року за вихідним номером ЄС-07-24, подана представником позивача;
26.06.2026 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від 25.06.2026 року (без номеру).
Ухвалою суду від 30.06.2026 постановлено: відзив на позовну заяву від 19.06.2026 року (без номеру), відповідь на відзив від 23.06.2026 року № ЄС-07-24 та заперечення на відповідь на відзив від 25.06.2026 року (без номеру) задовольнити та долучити до матеріалів справи № 905/351/26; відкласти підготовче засідання на 21.07.2026 о 10:10 год.; провести судове засідання 21.07.2026 о 10:10 в режимі відеоконференції за участю представників сторін.
Станом на 21.07.2026 до суду надійшли такі документи:
• пояснення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях від 01.07.2026 на виконання вимог ухвали суду від 29.06.2026;
• пояснення Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» від 06.07.2026 на виконання вимог ухвали від 29.06.2026 та до пояснень позивача;
• пояснення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях від 13.07.2026;
• пояснення Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» від 17.07.2026.
Вказані пояснення та додані до них матеріали долучено до матеріалів справи.
Судове засідання 21.07.2026 року проведено в режимі відеоконференції, у якому взяли участь представники сторін (позивача та відповідача).
Ухвалою суду від 21.07.2026 постановлено: закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті в судовому засіданні на 11.08.2026 о 10:40 год. (зал.№ 104а.); явка учасників справи не є обов`язковою; провести судове засідання 11.08.2026 о 10:40 в режимі відеоконференції за участю представників сторін. Повідомити, що участь у судовому засіданні можлива в режимі відеоконференції відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення судового засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області.
Судове засідання 11.08.2026 року проведено в режимі відеоконференції, у якому взяли участь представники сторін (позивача та відповідача).
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,
ВСТАНОВИВ:
13.11.2008 між РВ ФДМУ по Донецькій області (орендодавець) та ТДВ "Шахта Білозерська" (орендар) було укладено договір оренди № 5/2008, за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Відокремленого підрозділу "Шахта Білозерська" Державного підприємства "Добропіллявугілля", розташований за адресою: Донецька область, Добропільський район, м. Білозерське, вул. Строїтельна, 17, вартість якого станом на 31.08.2008 становить 309 674 638,59 грн.
Уклавши Договір № 5/2008, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема:
- державне майно цілісного майнового комплексу передається в оренду з метою використання за його цільовим призначенням - видобування кам`яного вугілля (пункт 1.4 договору);
- орендар вступає у строкове платне користування підприємством у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання-передачі підприємства (пункт 2.1 договору);
- передача підприємства в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пункт 2.3 договору);
- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2008 року у сумі 1 464 170,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди -листопад 2008 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень, жовтень та листопад 2008 року (пункту 3.1 договору);
- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.2 договору);
- орендна плата у розмірі 100% перераховується до державного бюджету щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.3 договору);
- розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 3.4 договору);
- орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (пункт 3.5 договору);
- наднормативна сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку поверненню орендарю або заліку в рахунок наступних платежів (пункт 3.6 договору);
- орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету (пункт 5.2 договору);
- орендар зобов`язується щомісяця, до 10 числа, надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря). Щоквартально до 10 числа здійснювати звірку розрахунку та сплати орендної плати з орендодавцем по акту звірки (пункти 5.8, 5.9 договору).
Згідно з пунктом 10.1 договору цей договір укладено строком на 49 років, що діє з 13.11.2008 до 13.11.2057 включно.
В подальшому між сторонами укладено низку договорів про внесення змін до договору оренди, а саме:
- 08.05.2009 між сторонами укладено договір № 1 про внесення змін до договору оренди від 13.11.2008 №5/2008, яким було внесено зміни у розмір орендної плати у зв`язку зі збільшенням вартості майна;
- 28.12.2009 укладено договір № 2 про внесення змін до договору оренди від 13.11.2008 № 5/2008, яким було внесено зміни у розмір орендної плати у зв`язку зі збільшенням вартості майна;
- 11.07.2012 укладено договір № 3 про внесення змін до договору оренди від 13.11.2008 № 5/2008, яким було викладено пункту 5.14 в іншій редакції щодо своєчасної виплати заробітної плати працівника підприємства в повному обсязі, не допускати скорочення чисельності працівників підприємства та забезпечувати збереження робочих місць;
- 21.09.2016 укладено договір № 4 про внесення змін до договору оренди від 13.11.2008 № 5/2008, яким, зокрема, сторони впорядкували відносини зі взаєморозрахунками за період з 14.04.2014 по 30.06.2016;
- 14.08.2019 укладено договір № 5 про внесення змін до договору оренди від 13.11.2008 № 5/2008, яким було викладено нове найменування орендодавця, доповнено розділ 6 підпунктом 6.6, розділ 11 викладено в новій редакції.
Предметом позову у справі №905/351/26 є вимоги РВ ФДМ України по Донецькій та Луганській областях про стягнення з ТДВ "Шахта Білозерська" заборгованості з орендної плати за період з квітня 2025 року по липень 2025 року в розмірі 20 330 636,17 грн. (період з квітня по травень 2025 року - 7 135 676,23 грн, за період червень-липень 2025 року - 13 194 959,91 грн) та пені нарахованої за період із 20.11.2024 по 11.02.2026 у розмірі 6 492 369,96 грн.
Зокрема, обґрунтовуючи доводи позовної заяви, Фонд вказав, що Підпунктом 1 пункту 1 Постанови № 634, установлено, що на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 р., за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна, зокрема, які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території).
Підпунктом 5 пункту 1 Постанови № 634 установлено, що звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця.
Пунктом 16 Постанови №634 встановлено, що Орендодавцям державного та комунального майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови починаючи з 24 лютого 2022 року.
Своєю чергою, підпунктом 4 пункту 1 Постанови № 634 установлено, що: на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше:
орендарям єдиних майнових комплексів (їх структурних підрозділів), крім визначених підпунктами 1-3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 75 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації).
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2024 року № 512 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634» (далі - Постанова №634 зі змінами, внесеними постановою КМ №512; офіційне опублікування відбулось 08.05.2024) внесені зміни, зокрема, у пункті 1 підпункт 1 викладено в новій редакції, що передбачає пільги (не нараховується плата за оренду державного та комунального майна у визначені періоди) для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців, призваних або прийнятих на військову службу після введення воєнного стану до його припинення чи скасування.
При цьому, пункт 1 Постанови №634 доповнено підпунктом 11 такого змісту: "11) орендарям державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - визначені території), не нараховується орендна плата за період з 1 числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку бойових дій або тимчасової окупації, по 1 число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до зазначеного переліку;".
Відповідно до умов договору оренди від 13.11.2008 №5/2008 об`єктом оренди є державне майно - цілісний (єдиний) майновий комплекс Відокремленого підрозділу «Шахта «Білозерська» Державного підприємства «Добропіллявугілля», розташоване за адресою: Донецька область, Добропільський район, м.Білозерське, вул. Строїтельна, 17.
Згідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №1364, втратив чинності 20.03.2025, та наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 чинний з 20.03.2025) Добропільська міська територіальна громада:
з 24.02.2022 по 25.06.2025 була включена до території можливих бойових дій (розділ 1, Території можливих бойових дій; UA14160070000097326);
з 26.06.2025 по теперішній час включена до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (розділ 3, Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; UA14160070000097326).
Позивач зазначив, що господарськими судами всіх інстанцій розглядалася справа № 905/1552/24 за позовом Регіонального відділення до ТДВ «Шахта «Білозерська» про стягнення 147 281 014,20 грн, в тому числі заборгованості з орендної плати (за період з період з квітня 2023 по жовтень 2024) в сумі 127 628 004,12 грн, пені (за період з 11.03.2023 по 19.11.2024) в сумі 19 653 010,08 грн та розірвання договору оренди від 13.11.2008р. №5/2008.
Спір у цій справі стосувався правомірності нарахування орендної плати відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 634 (у редакції від 27.05.2022).
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 905/1552/24 позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" (на користь Державного бюджету України (стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях) пеню в сумі 118 707,77 грн.
Закрито провадження в частині позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" про стягнення суми основного боргу у розмірі 8 980 283,82 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.
У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення відмовлено.
У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" про розірвання договору оренди №5/2008 від 13.11.2008 відмовлено.
Верховний Суд постановою від 03.03.2026 у справі № 905/1552/24 Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях залишив без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 905/1552/24 залишитвбез змін.
Наразі Верховний Суд у своїй постанові від 03.03.2026 у справі № 905/1552/24 дійшов висновку, що за змістом підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 634 у редакції, чинній станом на час її прийняття, та до внесення до неї змін згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 512, було передбачено звільнення орендарів державного і комунального майна за договорами, оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна фізичні особи та фізичні особи - підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану; які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану, на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022.
Словосполучення, яке використовується у підпункті 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 (у редакції від 27.05.2022) на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 підлягає трактуванню таким чином, що визначене коло орендарів звільняється від орендної плати за оренду державного і комунального майна на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі щонайменше до 31 грудня 2022 р, якщо до цієї дати воєнний стан буде припинено чи скасовано та сплине три місяці після дати його припинення чи скасування. Якщо до 31 грудня 2022 воєнний стан не буде припинено чи скасовано та не сплине три місяці після його припинення чи скасування, визначене коло орендарів звільняється від орендної плати за оренду державного і комунального майна на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування.
У зв`язку з набранням законної сили постановою Верховного Суду від 03.03.2026 у справі №905/1552/24, Регіональне відділення провело інвентаризацію розрахунків та привело нарахування орендної плати за Договором у відповідність до висновків суду у цій справі.
Зокрема, за період із 24.02.2022 по 07.05.2024 Орендаря звільнено від орендної плати на підставі підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 634.
Згідно доводів Позивача нарахування заборгованості з орендної плати здійснено за період із 08.05.2024 по 31.07.2025 в розмірі 75 відсотків від передбаченої Договором плати (з урахуванням індексації) згідно з Постановою КМУ № 634 у редакції Постанови КМУ № 512. Розрахунки проведено з урахуванням того, що наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 17.07.2025 № 1160 набрав чинності з дня опублікування - 29.08.2025.
Умовами Договору оренди (з урахуванням внесених до нього змін) встановлено, що орендна плата підлягає сплаті щомісяця у повному обсязі не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, у розмірі 100% до Державного бюджету України та з урахуванням щомісячного індексу інфляції. У разі несвоєчасного або неповного внесення орендної плати вона підлягає індексації та стягненню разом із пенею (п.п. 3.2, 3.3, 3.5 Договору оренди).
Позивач пояснив, що усі сплачені Орендарем кошти зараховувалися автоматично в хронологічному порядку в рахунок погашення найдавнішої заборгованості згідно з даними електронної системи ІППС «ЕТАП-Оренда».
Всупереч п.п. 3.3, 3.5, 5.2, 5.8, 5.9 Договору оренди належним чином не виконав свої зобов`язання. Унаслідок цього за даними електронного реєстру орендованого державного майна ІППС «ЕТАП-Оренда», станом на 27.05.2026 (дата звернення з позовом до суду) за Орендарем обліковується заборгованість з орендної плати перед Державним бюджетом України за період із квітня по липень 2025 року в розмірі 20 330 636,17 грн .
У зв`язку з наявністю заборгованості з орендної плати, Регіональне відділення на підставі пункту 3.5 розділу 3 «Орендна плата» Договору оренди нарахувало пеню за період із 20.11.2024 по 11.02.2026 у розмірі 6 492 369,96 грн.
Листом від 16.04.2026 № 970-03-506 Регіональне відділення поінформувало Орендаря про перерахунок орендної плати на виконання судових рішень у справі № 905/1552/24 та порушення ним істотних умов Договору оренди в частині своєчасної сплати платежів і пені. Орендаря було попереджено про звернення до суду в разі ігнорування цих вимог. Документ направлено на електронну пошту Орендаря (LitvinetsIN@dtek.com), зазначену ним як офіційний канал зв`язку в листі від 06.10.2025 № 118/6-710/2025.
У відповідь Орендар листом від 27.04.2026 № 118/6-233/2026 заявив про незгоду з розміром заборгованості. Свою позицію Орендар обґрунтовує тим, що нарахування плати з червня 2025 року є безпідставним, оскільки наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 17.07.2025 № 1160 Добропільську міську територіальну громаду з 26.06.2025 віднесено до територій активних бойових дій. При цьому вказаний наказ набрав чинності 29.08.2025.
Вважаючи порушеним своє право, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях звернулося до господарського суду Донецької області з позовом у якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на користь Державного бюджету України заборгованість у сумі 26 823 006,13 грн з них: 20 330 638,17 грн орендної плати, 6 492 369,96 грн пені.
Доводи ТДВ «Шахта «Білозерська»
Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (надалі - Відповідач, ТДВ «Шахта «Білозерська») позов Регіонального Відділення Фонду Державного майна України по Донецькій та Луганській областях (надалі - Позивач, Фонд) до про стягнення заборгованості у сумі 26 823 006,13 грн, з яких: 20 330 638,17 грн - заборгованість з орендної плати, 6 492 369,96 грн вважає необґрунтованим, безпідставним, таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Внаслідок збройної агресії РФ Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27 травня 2022 р. № 634 (далі - Постанова-634), якою було запроваджено особливий порядок та умови оренди державного майна на період дії воєнного стану.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 (в редакції, чинній станом на час прийняття постанови) на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 р., за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна, зокрема, які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану. 
До таких територій віднесено: Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь (далі - визначені території). 
Змінами, внесеними до Постанови № 634 Постановою КМ України № 512 від 07.05.2024, пункт 1 Постанови № 634 було доповнено підпунктом 1-1, згідно з яким:
«… орендарям державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій (далі - визначені території), не нараховується орендна плата за період з 1 числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку бойових дій або тимчасової окупації, по 1 число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до зазначеного переліку. 
Листами № 118/6-696/2025 від 09.09.2025 та № 118/6-703/2025 від 23.09.2025 року Орендар звертався до Орендодавця щодо ненарахування орендної плати ТДВ «Шахта «Білозерська» з 01.06.2025 за Договором оренди від 13.11.2008 № 5/2008.
У відповідь Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях листом № 970-03-268 від 30.09.2025 повідомило про відсутність правових підстав для поширення дії підпункту 1-1 пункту 1 постанови КМУ № 634 на період червня-липня 2025 року.
У справі №905/351/26 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» заборгованості з орендної плати в сумі 20 330 638,17 грн - орендної плати за період з квітня по липень 2025 року, та 6 492 369,96 грн - пені за період з 20.11.2024 по 11.02.2026.
ТДВ «Шахта «Білозерська» заперечує проти позовних вимог, заявляє про відсутність заборгованості з орендної плати, з огляду на наступне.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати
Позивач звернувся з вимогою про стягнення з Відповідача орендної плати за період з квітня по липень 2025 року в розмірі 20 330 636,17 грн.
Відповідач стверджує, що орендна плата за період з квітня по травень 2025 року складає 7 135 676,23 грн і повністю сплачена Орендарем, що підтверджується платіжними інструкціями, доданими до відзиву.
Щодо орендної плати за червень-липень 2025 року, нарахованої Позивачем у розмірі 13 194 959,91 грн, Відповідач зазначає, що у вказаний період орендна плата не підлягала нарахуванню на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» з урахуванням змін, внесених постановою КМУ від 07.05.2024 № 512.
Зокрема, пунктом 2 постанови КМУ від 07.05.2024 № 512 установлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним підпунктом 1-1 пункту 1 постанови КМУ від 27.05.2022 № 634, здійснюється з урахуванням змін, затверджених цією постановою, починаючи з 1 січня 2024 року, а надмірно сплачена орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів. Постановою КМУ від 04.06.2025 № 641, якою змінено найменування уповноваженого міністерства, визначено, що вона набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 20 березня 2025 року.
Відповідач вважає, що фактично спір у справі №905/351/26 стосується нарахування орендної плати саме за період червень-липень 2025 року.
Відповідач вважає, що з 1 червня 2025 року на підставі підпункту 1-1 пункту 1 Постанови KMY № 634 орендна плата за державне майно, отримане в користування на підставі Договору оренди від 13.11.2008 року № 5/2008, не нараховується з наступних підстав.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 р., за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна, зокрема, які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території). 
В подальшому Кабінетом Міністрів України 07.05.2024 було прийнято постанову № 512, якою внесено зміни до Постанови № 634. Зокрема, у п. 1 пп. 1 викладено в новій редакції, що передбачає пільги (не нараховується плата за оренду державного та комунального майна у визначені періоди) для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців, призваних або прийнятих на військову службу після введення воєнного стану до його припинення чи скасування.
Крім того, п. 1 Постанови № 634 доповнено пп. 1-1 такого змісту:
«орендарям державного та комунального майна, розташованого на .територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - визначені території), не нараховується орендна плата за період з 1 числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку бойових дій або тимчасової окупації, по 1 число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до зазначеного переліку». 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (далі - Наказ № 376), Добропільську міську територіальну громаду віднесено до території можливих воєнних дій.
Натомість Наказом Мінрегіону № 1160 від 17.07.2025 (далі - Наказ № 1160) внесено зміни до Наказу № 376, відповідно до яких Добропільська міська територіальна громада з 26.06.2025 року віднесена до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. При цьому, наказ № 1160 опубліковано лише 29.08.2025 року.
Пунктом 2 Постанови КМУ від 7 травня 2024 р. № 512 установлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним підпунктом 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», здійснюється з урахуванням змін, затверджених цією постановою, починаючи з 1 січня 2024 року. Надмірно сплачена зазначеними орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів. 
Надалі, пунктом 2 Постанови КМУ від 4 червня 2025 р. № 641 (якою змінено назву уповноваженого Міністерства) визначено, що «Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 20 березня 2025 року».
Відповідач вважає, що Постановами № 512 і № 641 передбачена зворотна дія нормативно-правового акта у часі, тобто «реалізація нормативно-правового акта щодо суспільних відносин, що виникли до дня набрання ним чинності, правове регулювання яких змінюється таким нормативно-правовим актом». Крім того, Постановою № 512 урегульовано і наслідки такого рішення, а саме те, що «надмірно сплачена зазначеними орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів». Положення підпункту 1-1 пункту 1 Постанови КМУ № 634 підлягають застосуванню до орендних правовідносин з моменту початку бойових дій або тимчасової окупації відповідної території, а не з дати опублікування чи набрання чинності нормативно-правовим актом.
За твердженням Відповідача, сукупний аналіз статті 58 Конституції України, правових позицій Конституційного Суду України щодо дії нормативно-правових актів у часі, змісту постанови КМУ № 634, правової природи наказу Мінрозвитку № 1160 та наведеного висновку Верховного Суду дає підстави для висновку, що:
Правовий режим орендної плати у спірних правовідносинах визначається безпосередньо постановою КМУ № 634;
Наказ № 1160 не створює цей режим, а лише офіційно підтверджує належність території до відповідної категорії та дату такого статусу.
Отже, відсутні правові підстави для виключення червня-липня 2025 року з періоду застосування правових наслідків, передбачених підпунктом 1-1 пункту 1 Постанови № 634.
З огляду на зазначене, Відповідач вважає, що Орендодавцем безпідставно нарахована орендна плата Товариству з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», як орендарю державного та комунального майна, розташованого на території Добропільської міської територіальної громади, в період з 1 червня 2025 року по 31.07.2025 року.
Щодо нарахування пені
Відповідач звертає увагу, що Позивачем заявлено вимоги про стягнення пені за період з 20.11.2024 по 11.02.2026 року у розмірі 6 492 369,96 грн на підставі пункту 3.5 розділу Договору оренди.
Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України (в редакції, чинній на момент виникнення спору), нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
За умовами п. 3.5 Договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексацій, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.
Відповідач пояснив, що позивач, здійснюючи розрахунок пені за період з 20.11.2024 року по 11.02.2026 року, помилково не врахував приписи ч. 6 ст. 232 ГК України (в редакції, чинній на момент виникнення спору), а саме - нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Крім того, Позивачем в розрахунок пені включена заборгованість з орендної плати за червень-липень 2025 року (про безпідставність вимог Орендодавця щодо нарахування орендної плати за цей період зазначено вище). З огляду на зазначене, Відповідач просить суд у задоволенні позову Регіонального відділення ФДМУ по Донецькій та Луганській областях до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення заборгованості у сумі 26 823 006,13 грн (з яких: 20 330 638,17 грн - заборгованість з орендної плати, 6 492 369,96 грн - пеня) - відмовити повністю.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.
Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами у даній справі договір є договором оренди державного нерухомого майна.
Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Приписами ч.1 ст.762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.
У частинах 3, 4 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Згідно з ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень частин 1-3 статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Статтею 252 цього Кодексу встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Між сторонами у справі виник спір щодо наявності підстав для нарахування та оплати орендної плати у розмірі 20 330 636,17 грн за період з 08.05.2024 по 31.07.2025, зокрема, Позивач вважає, що нарахування здійснено в розмірі 75 відсотків від передбаченої Договором плати (з урахуванням індексації) згідно з постановою КМУ № 634 у редакції постанови КМУ № 512. Розрахунки проведено з урахуванням того, що наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 17.07.2025 № 1160 набрав чинності з дня опублікування - 29.08.2025.
Відповідач стверджує, що орендна плата за період з квітня по травень 2025 року складає 7 135 676,23 грн і повністю сплачена Орендарем, що підтверджується платіжними інструкціями, доданими до відзиву.
Щодо орендної плати за червень-липень 2025 року, нарахованої Позивачем у розмірі 13 194 959,91 грн, Відповідач вважає, що у вказаний період орендна плата не підлягала нарахуванню на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» з урахуванням змін, внесених постановою КМУ від 07.05.2024 № 512, тому підстави для нарахування і його обов`язок з оплати орендної плати за червень-липень 2025 року відсутні.
Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-ІХ встановлені особливості регулювання майнових правовідносин, пов`язаних з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності.
01.04.2022 було прийнято Закон України № 2181-IX "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про оренду державного та комунального майна" доповнено пунктами 6-1 і 6-2 такого змісту:
"6-1. Під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом.
6-2. Строк дії договорів оренди державного майна, які укладаються під час дії воєнного стану, не може перевищувати 12 місяців після припинення чи скасування воєнного стану".
Постановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і діє під час дії воєнного стану та протягом одного року з дня припинення чи скасування дії воєнного стану.
Закон України № 2181-IX від 01.04.2022 був опублікований в офіційному виданні Голос України від 12.04.2022 та набув чинності 13.04.2022.
У пояснювальній записці до проекту Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в розділі мета проекту Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що проект Закону розроблено у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та передбачає наділення Кабінету Міністрів України повноваженнями встановлювати особливі процедури щодо оренди державного та комунального майна, на період дії воєнного стану, які наразі встановлені Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Отже, мета прийняття Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 01.04.2022 №2181-ІХ, що набув чинності 13.04.2022, є встановлення на період дії правового режиму воєнного стану особливостей регулювання оренди державного та комунального майна, що обумовлені ним.
На виконання вказаних законодавчих приписів, 27.05.2022 Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України від 01.04.2022 № 2181-IX "Про внесення змін до Закону України "Про оренду державного та комунального майна", прийнято постанову №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану".
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 (в редакції чинній станом на час прийняття постанови) на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 р., за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна, зокрема, які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі - визначені території).
Відповідно до підпункту 5 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 (в редакції чинній станом на час прийняття постанови) звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця.
Договір оренди державного майна №5/2008 від 13.11.2008 був чинними станом на 24.02.2022, передане за договором майно, було розташоване в адміністративно-територіальній одиниці, вказаної у підпункті 1 пункту 1 (Донецька область).
Тривалість терміну звільнення від орендної плати визначається виходячи з системного аналізу змісту підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (у редакції від 27.05.2022) та положень Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII (із змінами).
Відповідно до преамбули Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ, цей Закон визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.
За змістом ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст.2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою країни.
Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.6 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в указі Президента України про введення воєнного стану зазначаються: обґрунтування необхідності введення воєнного стану; межі території, на якій вводиться воєнний стан, час введення і строк, на який він вводиться.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.
Отже початком перебігу строку дії пільги зі звільнення від сплати орендної плати, передбаченої підпунктом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (у редакції від 27.05.2022) є 24.02.2022.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено. До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через медіа.
Обмеження щодо продовження дії воєнного стану Законом не встановлені, воєнний стан може тривати стільки, скільки триватиме загроза державній незалежності та територіальній цілісності України. Строк дії воєнного стану, визначений Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", був неодноразово продовжений Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022; № 259/2022 від 18.04.2022; № 341/2022 від 17.05.2022; № 573/2022 від 12.08.2022; № 757/2022 від 07.11.2022; № 58/2023 від 06.02.2023; № 254/2023 від 01.05.2023; № 451/2023 від 26.07.2023; № 734/2023 від 06.11.2023; № 49/2024 від 05.02.2024; № 271/2024 від 06.05.2024; №469/2024 від 23.07.2024; №740/2024 від 28.10.2024; №26/2025 від 14.01.2025. Зокрема, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025, затвердженим Законом України від 16.04.2025 №4356-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 07 серпня 2025 року.
Отже із моменту введення 24.02.2022 дія воєнного стану не була припинена або скасована, правовий режим воєнного стану триває дотепер.
Правовий аналіз наведених нормативних приписів та фактичних обставин дає підстави для наступних висновків.
Словосполучення, що використовується в підпункті 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (у редакції від 27.05.2022) "на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 р." слід трактувати таким чином, що визначене коло орендарів звільняється від орендної плати за оренду державного і комунального майна на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі щонайменше до 31 грудня 2022 р, якщо до цієї дати воєнний стан буде припинено чи скасовано та сплине три місяці після дати його припинення чи скасування. Якщо ж до 31 грудня 2022 р. воєнний стан не буде припинено чи скасовано та не сплине три місяці після його припинення чи скасування, визначене коло орендарів звільняється від орендної плати за оренду державного і комунального майна на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування.
Установлення часового обмеження для реалізації встановленого законом права особи є питанням розсуду законодавця, однак за умови, що воно не порушує сутності права, має легітимну мету та його досягають домірними засобами, тоді воно є справедливим та об`єктивно виправданим.
Наведене тлумачення з огляду на існування неоднозначного розуміння прав та обов`язків, визначених в підпункті 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", з урахуванням продовження воєнного стану після 31.12.2022, є найбільш сприятливим для орендарів, які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь).
ЄСПЛ у своїй сталій практиці застосовує правило про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням.
Суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України висловлені у рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.
Господарський суд звертає увагу на необхідності дотримання визначеної Європейським судом з прав людини вимоги "якості закону", яка у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля (зокрема справа "Новік проти України" (заява № 48068/06). Так само уніфіковано ЄСПЛ інтерпретував "якість законодавства" в рішенні у справі "Сєрков проти України" (заява № 39766/05): якість законодавства - доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні. Відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводило до його суперечливого тлумачення судом, є причиною порушення вимог положень Конвенції щодо "якості закону". Як зазначено у пункті 186 рішення ЄСПЛ у справі "Промислово-фінансовий Консорціум "Інвестиційно-металургійний Союз" проти України" (заява № 10640/05) принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі "Беєлер проти Італії", заява № 33202/96).
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, національне законодавство має тлумачитися так, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.
При цьому, основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків осіб у національному законодавстві органи зобов`язані застосувати підхід, найсприятливіший для цих осіб.
При тлумаченні закону під час його застосування до конкретних правовідносин, суд повинен керуватися як завданням судочинства, так і загальними засадами цивільного законодавства, серед яких, зокрема, визначені справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 638/18231/15-ц, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суд від 02.10.2025 у cправі № 910/5625/23).
Судом встановлено, що основним видом діяльності ТДВ "Шахта "Білозерська" є добування кам`яного вугілля, яке використовується теплоелектростанціями в забезпеченні енергетичної безпеки держави.
Згідно до умов договору оренди відповідачем використовується цілісний майновий комплекс Відокремленого підрозділу "Шахта "Білозерська" Державного підприємства "Добропіллявугілля". Шахта це специфічний об`єкт оренди.
Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України шахта - гірниче підприємство з видобування корисних копалин (вугілля, солей тощо) підземним способом.
Шахта включає в себе систему підземних гірничих виробок та наземні споруди, такі як копри, надшахтні будівлі та склади. Тобто, з врахуванням специфіки об`єкта оренди, переміщення його унеможливлено природними умовами, що спростовує висновки суду першої інстанції про застосування даної норми до спірних правовідносин.
Як вже зазначалось, між сторонами було укладено договір оренди державного майна №5/2008 від 13.11.2008, до якого сторонами неодноразово вносились зміни.
Відповідно до п.3.3 договору орендна плата у розмірі 100% перераховується до Державного бюджету щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.
Позивач зазначає, що за період із 24.02.2022 по 07.05.2024 Орендаря звільнено від орендної плати на підставі підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 634.
Натомість із 08.05.2024 по 31.07.2025 нарахування здійснено в розмірі 75 відсотків від передбаченої Договором плати (з урахуванням індексації) згідно з Постановою КМУ № 634 у редакції Постанови КМУ № 512. Розрахунки проведено з урахуванням того, що наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 17.07.2025 № 1160 набрав чинності з дня опублікування - 29.08.2025.

Щодо вимоги про стягнення орендної плати за квітень-травень 2025 року
Відповідач стверджує, що орендна плата за період з квітня по травень 2025 року складає 7 135 676,23 грн і повністю сплачена Орендарем, що підтверджується платіжними інструкціями, доданими до відзиву.
Ухвалою суду від 29.06.2026 зобов`язано Позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях надати суду письмові пояснення із зазначенням:
- переліку платіжних інструкцій Відповідача (із зазначенням номера, дати та суми кожної), які, на думку Позивача, були предметом дослідження судами у справі № 905/1552/24 та інших справах між сторонами, із зазначенням того, за який саме період та в якій сумі кошти за кожною з таких інструкцій були зараховані на підставі відповідних судових рішень;
- порядку зарахування всіх платежів Відповідача в хронологічній послідовності із зазначенням того, яку конкретно заборгованість (за який місяць та в якій сумі) погашає кожна платіжна інструкція відповідно до застосованого Позивачем порядку зарахування;
- залишку заборгованості Відповідача з орендної плати за квітень-травень 2025 року після зарахування всіх здійснених платежів.
На виконання вимог ухвали суду від 29.06.2026 Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях - надав пояснення по справі (вх. № ЕС-07-26 від 01.07.2026), з яких вбачається наступне.
Щодо переліку платіжних інструкцій, які були предметом дослідження судами у справі № 905/1552/24 та порядку зарахування платежів, Позивач зазначив, що листом від 16.04.2026 № 970-03-506 повідомив Орендаря про перерахунок орендної плати на виконання судових рішень у справі № 905/1552/24 та надіслав інформацію про стан надходження орендної плати за договором оренди від 13.11.2008 № 5/2008 станом на 16.04.2026, яка відображає всі здійснені нарахування та фактичні надходження коштів за весь період оренди з урахуванням платіжних інструкцій, наданих Відповідачем 19.06.2026 до відзиву на позовну заяву.
Позивач зазначив, що усі сплачені Орендарем кошти зараховуються автоматично в хронологічному порядку в рахунок погашення найдавнішої заборгованості згідно з даними електронної системи ІППС «ЕТАП-Оренда», що підтверджується Розгорнутим розрахунком боргу та пені за договором оренди № 5/2008 від 13.11.2008 станом на 15.04.2026, який міститься у додатках до позовної заяви. При цьому Позивач послався на рішення Господарського суду Донецької області від 23.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 905/1552/24, якими визнано правомірним зарахування судом сплачених Відповідачем коштів у хронологічному порядку в рахунок найстарішої заборгованості незалежно від призначення платежу, зазначеного Орендарем. Позивач також пояснив, що зарахування коштів у системі ІППС «ЕТАП-Оренда» здійснюється автоматично на підставі виписок Державної казначейської служби України про надходження коштів на дохідні рахунки Державного бюджету України та не передбачає можливості зарахування платежів за періоди на власний розсуд орендаря.
Щодо залишку заборгованості Відповідача з орендної плати за квітень-травень 2025 року після зарахування всіх здійснених платежів Позивач послався на сторінку 12 Розгорнутого розрахунку боргу та пені станом на 15.04.2026 та зазначив, що залишок заборгованості за квітень 2025 року складає 584 005,56 грн (з повної суми нарахування 6 467 591,98 грн), який утворився після часткового зарахування платіжних інструкцій № 4137540 та № 4137541, обидві від 08.08.2025; заборгованість за травень 2025 року, яка виникла з 11.06.2025, складає 6 551 670,68 грн. Загальний залишок заборгованості за період з квітня (частково) по 31 травня 2025 року включно, за розрахунком Позивача, станом на 01.07.2026 становить 7 135 676,24 грн. Позивач також зазначив, що після 08.08.2025 кошти за договором оренди від Орендаря до державного бюджету не надходили.
Щодо правомірності нарахування та стягнення пені Позивач пояснив, що у зв`язку з набранням законної сили постановою Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 905/1552/24 ним проведено інвентаризацію розрахунків за договором оренди та приведено нарахування орендної плати і пені у відповідність із постановами судів, за результатами чого заборгованість Відповідача станом на 30.06.2026 становить 20 330 636,17 грн орендної плати та 6 611 077,73 грн пені, з якої 118 707,77 грн вже стягнуто постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 905/1552/24, а 6 492 369,96 грн є предметом розгляду в цій справі. Детальний розрахунок пені наведено Позивачем помісячно за період з 20.11.2024 по 11.02.2026 з посиланням на здійснений за допомогою калькулятора платформи LIGA360 розрахунок.
На підставі викладеного Позивач просив суд прийняти додаткові пояснення та повністю задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 26 823 006,13 грн, з яких 20 330 636,17 грн орендної плати та 6 492 369,96 грн пені.
Заперечуючи проти позовних вимог у цій частині, Відповідач стверджує, що орендна плата за період з квітня по травень 2025 року складає 7 135 676,23 грн і повністю сплачена Орендарем, що підтверджується платіжними інструкціями, доданими до відзиву на позов.Судом досліджено надані Відповідачем платіжні інструкції, призначення платежу в яких викладено таким чином.
За платіжною інструкцією № 2418418 від 09.02.2022 сплачено 5 500 000,00 грн з призначенням платежу «оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 року за січень-лютий 2025 р.». За платіжною інструкцією № 2941474 від 28.04.2023 сплачено 3 000 000,00 грн з призначенням платежу «Орендна плата за договором № 5/2008 від 13.11.2008 року за березень-квітень 2025 р.». За платіжною інструкцією № 3033020 від 10.07.2023 сплачено 2 000 000,00 грн з призначенням платежу «Орендна плата за договором № 5/2008 від 13.11.2008 року за травень 2025 р.». За платіжною інструкцією № 3880343 від 10.03.2025 сплачено 3 141 058,84 грн з призначенням платежу «Оренд плат за Договор5/2008 від 13.11.08р за січень-лютий 2025р з урах.плат.інструкцій від 09.02.22№2418418». За платіжною інструкцією № 4014318 від 23.05.2025 сплачено 6 467 591,98 грн з призначенням платежу «Орендна плата за Договором 5/2008 від 13.11.2008 за січень-квітень 2025 року». За платіжною інструкцією № 4014319 від 23.05.2025 сплачено 11 230 999,66 грн з призначенням платежу «Орендна плата за дог№5/2008 від13.11.08р.за січень-травень 2020р. на виконання судового рішення №905/1137/20 від 24.05.23р». За платіжною інструкцією № 4036611 від 09.06.2025 сплачено 4 113 187,78 грн з призначенням платежу «Оренд плата за Догов 5/2008 від13.11.2008р за травень 2025 року з урах. плат.інстр від 10.07.2023 №3033020». За платіжною інструкцією № 4036612 від 09.06.2025 сплачено 2 000 000,00 грн з призначенням платежу «Дог5/2008від13.11.08заСіч-квіт25зурах.інст09.02.22№2418418,10.03.25№3880343,28.04.23№2941474,23.05.25№4014318». За платіжною інструкцією № 4088575 від 10.07.2025 сплачено 5 032 386,07 грн з призначенням платежу «Орендна плата за Договором 5/2008 від 13.11.2008 за січень-квітень 2025 р». За платіжною інструкцією № 4088576 від 10.07.2025 сплачено 438 482,89 грн з призначенням платежу «ОрендаДогов5/2008 від13.11.08р заТравень2025р з урах.плат.інстр від10.07.23р№3033020, від09.06.25р№4036611».
Разом за наведеними платіжними інструкціями Відповідачем сплачено 42 923 707,22 грн.
Судом встановлено, що згідно з наданим Відповідачем додатком-розрахунком до відзиву («Розрахунок орендної плати за квітень-травень 2026 з оплатами за цей період»), Відповідач вважає борг погашеним у такий спосіб: інструкції № 2418418, № 3880343, № 2941474, № 4014318, частина інструкції № 4014319 (у сумі 354 404,20 грн), № 4036612 та № 4088575 віднесені Відповідачем на погашення нарахування за січень-квітень 2025 року (25 495 441,09 грн, за нарахуванням 25 495 441,07 грн); інструкції № 3033020, № 4036611 та № 4088576 віднесені на погашення нарахування за травень 2025 року (6 551 670,67 грн). Саме на цій підставі Відповідач доходить висновку про повне погашення заборгованості за спірний період, включаючи суму 7 135 676,23 грн, яку Позивач визначає як непогашений залишок боргу за квітень (частково) - травень 2025 року.
Судом досліджено, чи були зазначені платіжні інструкції предметом розгляду у справі № 905/1552/24 (рішення Господарського суду Донецької області від 23.06.2025, постанова Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2025).
Встановлено, що з переліку 10 інструкцій, наданих Відповідачем у цій справі, у справі № 905/1552/24 досліджувалися дві.
Платіжна інструкція № 4014319 від 23.05.2025 на суму 11 230 999,66 грн - у постанові у справі № 905/1552/24 зазначено, що ця інструкція має призначення платежу «орендна плата за договором №5/2008... за січень-травень 2020р. на виконання судового рішення №905/1137/20 від 24.05.2023», тобто стосується виконання судового рішення в іншій справі щодо боргу за 2020 рік, а не орендної плати за 2025 рік.
Платіжна інструкція № 3880343 від 10.03.2025 на суму 3 141 058,84 грн - судом першої інстанції у справі № 905/1552/24 закрито провадження в частині позовних вимог на суму 18 597 976,07 грн (до якої входить і ця інструкція) у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки зазначену суму судом зараховано в рахунок погашення заборгованості за квітень (частково) - червень (частково) 2023 року, а не за січень-лютий 2025 року, як це вказано Відповідачем у розрахунку до відзиву в цій справі.
Отже, суд доходить висновку, що Відповідач помилково відносить інструкції № 4014319 та № 3880343 на погашення заборгованості за 2025 рік: перша з них стосується боргу за 2020 рік (інша справа), друга - уже зарахована судовим рішенням у справі № 905/1552/24 в рахунок боргу за 2023 рік.
Судом досліджено порядок зарахування коштів, передбачений договором оренди, викладений у поясненнях Позивача.
Позивач посилається на пункти 3.3, 3.5, 3.6 та 5.2 договору оренди від 13.11.2008 № 5/2008, які встановлюють строк, порядок і черговість виконання грошових зобов`язань, а також на висновки судів у справі № 905/1552/24, згідно з якими зарахування здійснюється в хронологічному порядку в рахунок найдавнішої заборгованості незалежно від призначення платежу, зазначеного Орендарем. Зазначений підхід підтверджений як рішенням Господарського суду Донецької області від 23.06.2025, так і постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 905/1552/24, якою встановлено, що «Відповідач мав дотримуватись послідовності покриття боргу, що обліковувався за ним, і не мав права визначати самостійно призначення платежу всупереч договору». Це зарахування здійснюється автоматично засобами ІППС «ЕТАП-Оренда» на підставі виписок Державної казначейської служби України, без можливості довільного вибору періоду погашення орендарем.
Оцінюючи наведені обставини в сукупності, суд враховує, що саме умови договору оренди № 5/2008 від 13.11.2008 (пункти 3.3, 3.5, 3.6, 5.2) визначають порядок і черговість зарахування сплачених орендарем коштів, а не призначення платежу, самостійно обране Відповідачем у платіжній інструкції.
З огляду на встановлені судові факти у справі № 905/1552/24, кошти за платіжними інструкціями № 4014319 від 23.05.2025 (11 230 999,66 грн) та № 3880343 від 10.03.2025 (3 141 058,84 грн), на які Відповідач посилається як на джерело погашення боргу за квітень-травень 2025 року, фактично використані (або зараховані відповідно до застосовуваного Позивачем хронологічного порядку) на погашення заборгованості за іншими, більш ранніми періодами - 2020 та 2023 роками відповідно, а не на погашення заборгованості за спірний у цій справі період.
За таких обставин доводи Позивача про те, що кошти зазначених платіжних інструкцій використані не на погашення боргу за період з квітня по травень 2025 року, є такими, що не спростовані належними та допустимими доказами з боку Відповідача. Відтак, борг у сумі 7 135 676,23 грн за період з квітня (частково) по травень 2025 року є несплаченим.
Щодо вимоги про стягнення орендної плати за червень-липень 2025 року
Щодо періоду червень-липень 2025 року - орендна плата складає 13 194 959,91 грн. Орендна плата не нараховується Відповідачеві на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» № 634 від 27.05.2022 з урахуванням змін за Постановою КМУ № 512 від 07.05.2024.
Фактично спір стосується нарахування орендної плати саме за період червень-липень 2025 року. Відповідач вважає, що з 1 червня 2025 року на підставі підпункту 1-1 пункту 1 Постанови KMY № 634 орендна плата за державне майно, отримане в користування на підставі Договору оренди від 13.11.2008 року № 5/2008.
З огляду на наявність спору між сторонами договору оренди стосовно дати звільнення Товариства від сплати орендної плати, підлягає судовому дослідженню питання - яка з двох позицій відповідає вимогам п.п. 1 1 п. 1 Постанови КМ України від 27.05.2022 № 634:
- початок звільнення прив`язаний до дати початку бойових дій, визначеної у Переліку (Наказ № 376): орендна плата не нараховується з 1 числа місяця, в якому визначено дату початку бойових дій - щодо Добропільської МТГ у Переліку така дата визначена як 26.06.2025, орендна плата не нараховується з 01.06.2025, або
- початок звільнення прив`язаний до дати набрання чинності Наказом № 1160, який опублікований 29.08.2025, тому орендна плата не нараховується з 01.08.2025?
З урахуванням аналізу норм чинного законодавства, відповідних правових позицій та практики їх застосування, суд дійшов таких висновків по суті поставлених питань.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на її основі та повинні відповідати їй.
Конституційний Суд України у Рішенні від 31.03.2015 № 1-рп/2015 зазначив, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, принципи правової визначеності та правової передбачуваності. Дотримання зазначених принципів забезпечує можливість учасникам правовідносин передбачати правові наслідки своєї поведінки та розраховувати на реалізацію законних очікувань щодо набутого на підставі чинного законодавства права, його змісту та обсягу, що також узгоджується з правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005.
Правове регулювання орендних відносин здійснюється, зокрема, положеннями глави 58 Цивільного кодексу України та Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон про оренду).
Відповідно до підпункту 10 частини першої статті 1 Закону про оренду оренда є речовим правом на майно, за яким орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату та на визначений строк.
Статтею 16 Закону про оренду передбачено, що майнові відносини між орендодавцем та орендарем регулюються договором оренди, а відповідно до статті 17 цього Закону орендна плата встановлюється у грошовій формі та підлягає внесенню у строки, визначені договором.
У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (далі - Постанова № 634), якою встановлено спеціальний порядок та особливості оренди державного майна на період дії воєнного стану.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 512 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2025 № 641) пункт 1 Постанови № 634 доповнено підпунктом 1-1, відповідно до якого орендарям державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, орендна плата не нараховується за період з першого числа місяця, у якому для відповідної території визначено дату початку бойових дій або тимчасової окупації, до першого числа місяця, що настає через три місяці після дати їх завершення відповідно до зазначеного переліку.
З переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (далі - Наказ № 376), вбачається що Добропільську міську територіальну громаду було віднесено до територій можливих бойових дій.
Надалі наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 17.07.2025 № 1160 (далі - Наказ № 1160) до Наказу № 376 внесено зміни, згідно з якими Добропільську міську територіальну громаду з 26.06.2025 віднесено до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Вказаний наказ набрав чинності 29.08.2025 - з дня його офіційного опублікування.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2024 року № 512, якою пункт 1 постанови № 634 було доповнено пунктом 1-1, встановлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним підпунктом 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», здійснюється з урахуванням змін, затверджених зазначеною постановою, починаючи з 1 січня 2024 року; при цьому надмірно сплачена такими орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів.
Своєю чергою, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2025 року № 641, якою було уточнено найменування уповноваженого міністерства, визначено, що ця постанова набирає чинності з дня її офіційного опублікування та застосовується з 20 березня 2025 року.
Таким чином, обидві постанови - № 512 і № 641 - містять положення про зворотну дію нормативно-правового акта в часі, тобто передбачають поширення їх регулятивного впливу на суспільні відносини, що виникли до набрання ними чинності й правове регулювання яких змінюється цими актами. При цьому постанова № 512 врегулювала й правові наслідки такого регулювання, прямо закріпивши, що надмірно сплачена орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок їхніх майбутніх платежів.
Суд вважає за необхідне зазначити, що поняття «набрання чинності нормативно-правовим актом» і «дія нормативно-правового акта в часі» не є тотожними та мають самостійний юридичний зміст.
Відповідно до статті 49 Закону України «Про правотворчу діяльність» нормативно-правовий акт набирає чинності у порядку та в строки, визначені Конституцією України та (або) законом, але не раніше дня його опублікування; закон України набирає чинності через десять днів з дня офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, проте також не раніше дня його опублікування.
Водночас статті 57- 59 цього Закону розмежовують такі категорії:
- пряма дія нормативно-правового акта в часі - його норми поширюються на суспільні відносини, що виникли після набрання ним чинності;
- зворотна дія нормативно-правового акта в часі - реалізація нормативно-правового акта щодо суспільних відносин, що виникли до дня набрання ним чинності, правове регулювання яких змінюється таким нормативно-правовим актом.
З наведеного випливає, що, незважаючи на загальне правило частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, пряма вказівка в нормативному акті на більш ранній строк застосування (порівняно з датою офіційного опублікування) є особливою юридичною конструкцією - зворотною дією в часі (ретроактивністю). Обов`язковими умовами правомірності такого акта є його офіційне опублікування, а також те, що його положення не погіршують становище особи та не посилюють її відповідальності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 сформулював правову позицію, згідно з якою положення частини першої статті 58 Конституції України щодо заборони зворотної дії в часі стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб; разом з тим це не виключає можливості надання зворотної дії нормативно-правовим актам, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, - за умови прямої вказівки про це в самому законі або іншому нормативно-правовому акті (абзаци третій, четвертий пункту 3 мотивувальної частини).
Застосування ретроактивності у даному випадку обумовлюється також фактичними обставинами, пов`язаними з веденням військових дій, їх динамічним характером, об`єктивною необхідністю певного часового проміжку для отримання, опрацювання та підтвердження відповідної інформації, а також для підготовки й узгодження нормативного акта в умовах воєнного стану.
Окремо слід звернути увагу на правову позицію Конституційного Суду України, викладену у підпункті 1.4 пункту 1 описової частини Рішення (Другий сенат) від 7 квітня 2021 року № 1-р(II)/2021, відповідно до якої приписи закону, яким до іншого закону внесено зміни, із набранням чинності є нормами закону, до якого внесено зміни.
Зазначена правова позиція має істотне значення для вирішення цього спору, оскільки з неї випливає, що положення, внесені постановами № 512 та № 641 до постанови № 634, з моменту набрання ними чинності стали невід`ємною складовою постанови № 634 та підлягають застосуванню як її власні норми, а не як самостійні зовнішні приписи.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про правотворчу діяльність», якою визначено юридичну силу та ієрархію нормативно-правових актів, накази міністерств приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, постанов Верховної Ради України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України і мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, передбачені пунктами 8- 13 відповідної частини, та є обов`язковими до виконання (підпункт 6 частини 2 статті 19).
З наведеного випливає, що Наказ № 376, затверджений Міністерством розвитку громад та територій України, за ієрархією нормативно-правових актів є підпорядкованим постановам Кабінету Міністрів України та не може їм суперечити незалежно від дати внесення змін до чинного переліку територій.
Положення підпункту 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 підлягають застосуванню до орендних правовідносин з моменту початку бойових дій або тимчасової окупації відповідної території, а не з дати опублікування чи набрання чинності відповідним нормативно-правовим актом.
Зазначений підхід узгоджується з практикою Верховного Суду, який виходить з того, що спеціальне нормативне регулювання, прийняте у зв`язку з воєнним станом, пов`язується з моментом настання надзвичайних обставин, а не з формальною датою ухвалення акта. 
Аналізуючи правовий статус територій, які зазнали тимчасової окупації після повномасштабного вторгнення російської федерації 24 лютого 2022 року, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 03 жовтня 2025 року у справі № 908/1162/23 дійшла висновку, що факт окупації є об`єктивною реальністю, яка зумовлюється фактичними обставинами, а не рішеннями державних органів. 
Зокрема, у пункті 7.8 зазначеної Постанови Верховний Суд констатував: «як за міжнародними правовими нормами, так і за законодавством України територія визнається окупованою в силу наявних фактичних обставин; натомість закон не може змінювати цього факту, а встановлює правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території». 
Крім того, у пункті 7.22 Постанови Верховний Суд наголосив, що норми Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органого державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». 
Обгрунтовуючи цей висновок, Верховний Суд у пункті 7.25 Постанови зазначив: «правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні частини першої статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася». 
Крім того, досліджуючи аналогічне питання щодо встановлення правового режиму та визначення дати початку тимчасової окупації, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 сформулював висновок про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій незалежно від відсутності відповідного рішення повноважного органу державної влади України або прийняття такого рішення зі значним проміжком часу після фактичної дати окупації. 
Зокрема, у цій постанові Верховний Суд зазначив, що «загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому дослідженні, є факт тимчасової окупації міста Мелітополь з 26.02.2022.
Отже, враховуючи викладене та приписи статті 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" його дія розповсюджується на спірні правовідносини у даній справі, а тому суди попередніх інстанцій правомірно застосували до спірних правовідносин положення частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 цього Закону.
Суд відхилив доводи касаційної скарги про те, що вказані норми права не підлягали до застосування до спірних правовідносин з огляду на положення пункту 3 частини першої статті 3 Закону та з урахуванням яких, на думку скаржника, офіційною датою окупації міста Мелітополь є 22.12.2022 (момент прийняття наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 № 309; далі - Наказ № 309), оскільки Наказ № 309 був винесений на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Про Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» і у вказаному наказі визначені саме дати початку тимчасової окупації, зокрема, визначено 25.02.2022 датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади.
Тобто в Наказі № 309 визначені офіційні дати тимчасової окупації відповідних територій України, а тому дата винесення самого Наказу № 309 не може бути офіційною датою тимчасової окупації території України вказаної у ньому.
Крім того, за такою логікою, дата тимчасової окупації визначених у Наказі № 309 територій була б одна для всіх, що, у свою чергу, нівелює зміст самого наказу. 
Наведені висновки Верховного Суду у справах № 910/9680/23 та № 908/1162/23 є релевантними до спірних правовідносин попри те, що в них досліджувалося питання тимчасової окупації, тоді як у справі № 905/351/26 предметом дослідження є дата початку ведення активних бойових дій. Застосовність зазначених висновків зумовлена тим, що один і той самий Перелік територій, затверджений Міністерством розвитку громад та територій України, одночасно охоплює як території, тимчасово окуповані Російською Федерацією, так і території, на яких ведуться (велися) бойові дії, а отже визначає дати настання обох категорій обставин за єдиним правовим механізмом. Відповідно, сформульований Верховним Судом загальний принцип - що акт державного органу, яким констатується факт або дата настання певних обставин, не є джерелом виникнення цих обставин, а лише засобом їх офіційного підтвердження, - застосовний не лише до випадків тимчасової окупації, а й до випадків ведення активних бойових дій, оскільки правова природа такого акта (його декларативний, а не правовстановлюючий характер) є тотожною в обох випадках.
Саме цей принцип і має застосовуватися при визначенні дати початку активних бойових дій на території Добропільської міської територіальної громади для цілей підпункту 11 пункту 1 Постанови № 634.
Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, втратив чинність 20.03.2025), Добропільська міська територіальна громада з 24.02.2022 була віднесена до території можливих бойових дій.
Так, переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (далі - Наказ № 376), Добропільську міську територіальну громаду віднесено до території можливих воєнних дій з 25.06.2025.
Наказом Мінрегіону від 17.07.2025 № 1160 (далі - Наказ № 1160) внесено зміни до Наказу № 376, відповідно до яких Добропільська міська територіальна громада з 26.06.2025 віднесена до території активних бойових дій. Наказ № 1160 набрав чинності 29.08.2025 (з дати його офіційного опублікування).
Крім того, Наказом № 1160, який набрав чинності 29.08.2025, до території активних бойових дій віднесено, зокрема:
- с. Васютинське Миколаївської міської територіальної громади - з 12.06.2025;
- с-ще Перебудова Комарської сільської територіальної громади - з 31.05.2025;
- с. Запоріжжя Комарської сільської територіальної громади - з 14.06.2025.
При дослідженні Наказу № 1160 судом встановлено, що у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, для кожної територіальної громади визначено індивідуальну офіційну дату початку ведення активних бойових дій чи тимчасової окупації відповідної території. Відтак дата видання самого Наказу № 1160 не може вважатися датою початку бойових дій або тимчасової окупації відповідних територій.
Такий підхід також суперечив би логіці самого Наказу № 1160: якщо дату його видання вважати датою початку бойових дій або тимчасової окупації, вона була б єдиною для всіх перелічених територій, незалежно від фактичних обставин на кожній із них, що позбавляє сенсу саму мету наказу - встановити індивідуальну дату для кожної територіальної громади.
З огляду на викладені правові позиції Верховного Суду, визначення дати початку ведення активних бойових дій для Добропільської міської територіальної громади (яка згідно з Наказом № 1160 віднесена до території активних бойових дій з 26.06.2025) напряму пов`язується саме з моментом фактичного настання таких надзвичайних воєнних обставин. Видання нормативно-правових чи розпорядчих актів органів державної влади України (зокрема затвердження відповідних переліків Міністерством розвитку громад та територій України) не створює факт ведення бойових дій, а лише офіційно констатує та публічно засвідчує вже наявні обставини.
Оскільки підпункт 11 пункту 1 Постанови № 634 прямо пов`язує звільнення орендаря від орендної плати з датою початку бойових дій, визначеною щодо відповідної території згідно з переліком, юридичні наслідки настання активних бойових дій випливають із об`єктивного факту їх фактичного ведення на відповідній території, а не з моменту ухвалення чи оприлюднення нормативного акта, яким цей факт констатовано. Відповідно, пріоритет у правозастосуванні має саме момент фактичного настання активних бойових дій на території, де розташоване орендоване майно. Означений підхід є ключовим для правильного визначення моменту, з якого в орендаря виникає право на звільнення від орендної плати відповідно до підпункту 11 пункту 1 Постанови № 634.
Викладене є підставою для висновку, що на територіях активних бойових дій, включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій України, орендна плата не нараховується починаючи з 1 числа місяця, в якому щодо відповідної території визначено дату початку бойових дій, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 634 зі змінами.
Підпункт 11 пункту 1 Постанови № 634 пов`язує звільнення орендаря від нарахування орендної плати саме з моментом настання фактичних обставин - початком бойових дій на відповідній території, а не з датою опублікування чи набрання чинності наказом про включення цієї території до Переліку. Наказ № 1160, яким територію Добропільської міської територіальної громади включено до зазначеного Переліку, є актом підзаконного характеру, підпорядкованим постанові Кабінету Міністрів України № 634, та не може звужувати обсяг прав, встановлених актом вищої юридичної сили. З огляду на це, суд відхиляє позицію Фонду державного майна щодо прив`язки початку звільнення від орендної плати до дати набрання чинності Наказом № 1160.
Відповідно до ст.108 ГПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону, аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.
Згідно зі ст.109 ГПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.
Наведені вище висновки господарського суду узгоджуються з висновком науково-правової експертизи від 22 квітня 2026 року, підготовленим Інститутом держави і права імені В. М. Корецького Національної академії наук України та наданим відповідачем до матеріалів справи. Судом встановлено, що зазначений висновок науково-правової експертизи не містить оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу або про переваги одних доказів над іншими. Відповідно до вимог статті 109 Господарського процесуального кодексу України цей висновок використано судом як джерело відомостей, які в ньому містяться, та має для суду допоміжний (консультативний) характер, тоді як наведені вище висновки щодо застосовного правового регулювання є самостійними висновками суду.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Товариство з додатковою відповідальністю «ШАХТА «БІЛОЗЕРСЬКА» як орендар державного майна, розташованого на території Добропільської міської територіальної громади, звільняється від нарахування орендної плати за період з 1 червня 2025 року (тобто з першого числа місяця, в якому згідно з Наказом № 1160 визначено дату початку бойових дій на відповідній території) по перше число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, - відповідно до підпункту 11 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 (зі змінами).
Щодо орендної плати за червень-липень 2025 року, нарахованої позивачем у розмірі 13 194 959,91 грн, суд враховує позицію відповідача про те, що у вказаний період орендна плата не підлягала нарахуванню на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 512.
Оскільки період, за який позивачем нараховано спірну суму орендної плати, повністю охоплюється встановленим вище періодом звільнення відповідача від орендної плати, господарський суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача орендної плати за червень-липень 2025 року, нарахованої позивачем у розмірі 13 194 959,91 грн.
Щодо вимоги про стягнення пені.
Позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з квітня по липень 2025 року в розмірі 20 330 636,17 грн, з яких орендна плата за квітень-травень 2025 року складає 7 135 676,23 грн, а за червень-липень 2025 року - 13 194 959,91 грн.
Оскільки станом на момент подання позову заборгованість не сплачена, факт невиконання орендарем обов`язків, передбачених пунктами 3.2, 3.3, 3.5 та 5.2 Договору оренди, надає Регіональному відділенню Фонду державного майна України правові підстави для стягнення боргу та пені в судовому порядку.
Позивач зазначає, що пеня в сумі 6 492 369,96 грн нарахована виключно на заборгованість з орендної плати за вересень 2024 - липень 2025 року (а не за 2026 рік), а період з 20.11.2024 по 11.02.2026 є лише періодом нарахування (тривалості прострочення сплати заборгованості з орендної плати) цієї пені, обмеженим шестимісячним строком за кожним місяцем заборгованості відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.
На підтвердження цього позивач надав детальний розрахунок пені, викладений у документі «Результати розрахунку пені по договору оренди № 5/2008 від 13.11.2008 станом на 15.04.2026», складений на підставі розгорнутого розрахунку за даними ІППС «ЕТАП-Оренда».
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.
У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Частинами 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до пункту 3.8 Розділу ІІ "Незмінювані умови Договору" на суму заборгованості Орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати.
Як встановлено судом вище, заборгованість з орендної плати за квітень-травень 2025 року у сумі 7 135 676,23 грн є непогашеною і підлягає стягненню, тоді як вимога про стягнення орендної плати за червень-липень 2025 року у сумі 13 194 959,91 грн задоволенню не підлягає у зв`язку зі звільненням відповідача від орендної плати за цей період.
Оскільки пеня є акцесорним зобов`язанням і похідна від суми основного боргу, її нарахування можливе лише на ту заборгованість, яка визнана судом дійсною. За даними наданого позивачем розрахунку пені, сума 1 032 046,45 грн нарахована на заборгованість за червень 2025 року, а сума 1 027 634,92 грн - на заборгованість за липень 2025 року, тобто на суми, які за висновком суду не є заборгованістю відповідача. Відтак вимога про стягнення пені в цій частині, на загальну суму 2 059 681,37 грн, задоволенню не підлягає.
Що стосується решти пені - нарахованої на заборгованість за вересень 2024 - травень 2025 року (включно із залишком боргу за квітень 2025 та боргом за травень 2025) у загальній сумі 4 432 688,59 грн, - суд враховує, що зазначена заборгованість або визнана судом непогашеною (квітень-травень 2025 року), або була погашена відповідачем із простроченням (вересень 2024 - березень 2025 року), що відповідачем по суті не заперечується. Період нарахування пені за кожним з цих місяців заборгованості не перевищує шестимісячного строку, встановленого частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.
За таких обставин вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково - у сумі 4 432 688,59 грн, а в частині стягнення пені у сумі 2 059 681,37 грн, нарахованої на заборгованість за червень-липень 2025 року, - відмові.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам, на які посилаються позивач та відповідач як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме: у частині стягнення заборгованості з орендної плати за квітень-травень 2025 року у сумі 7 135 676,23 грн та пені у сумі 4 432 688,59 грн, нарахованої на заборгованість за вересень 2024 - травень 2025 року. У задоволенні решти позовних вимог - стягнення орендної плати за червень-липень 2025 року у сумі 13 194 959,91 грн та пені у сумі 2 059 681,37 грн, нарахованої на заборгованість за червень-липень 2025 року, - слід відмовити у зв`язку зі звільненням відповідача від орендної плати за цей період відповідно до підпункту 11 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 (зі змінами).
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236- 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (вул. Строїтельна, будинок 17, місто Добропілля, місто Білозерське, Донецька обл., 85013, код за ЄДРПОУ 36028628) на користь Державного бюджету України (назва отримувача: Донецьке ГУК/Добропiльс. МТГ/22080100, код ЄДРПОУ отримувача: 37967785, номер рахунку: UA648999980313020092000005652, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях, 61057, м. Харків, вулиця Сумська, 3, код за ЄДРПОУ 43023403) заборгованість у сумі 11 568 364,82 грн, з них: 7 135 676,23 грн - заборгованість з орендної плати за квітень-травень 2025 року, 4 432 688,59 грн - пеня, нарахована за період прострочення сплати заборгованості з орендної плати за вересень 2024 - травень 2025 року.
У задоволенні решти позовних вимог - про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» заборгованості з орендної плати за червень-липень 2025 року у сумі 13 194 959,91 грн та пені у сумі 2 059 681,37 грн, нарахованої на заборгованість за червень-липень 2025 року - відмовити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (вул. Строїтельна, будинок 17, місто Добропілля, місто Білозерське, Донецька обл., 85013, код за ЄДРПОУ 36028628) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, вулиця Сумська, 3, код за ЄДРПОУ 43023403; р/р UA188201720343160001000122001, МФО 820172, ДКС України) витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 138 820,43 грн.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні 11.08.2026 оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 13.08.2026.

Суддя Е.В. Зекунов