ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2026 р. справа № 300/9097/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дільрабо" про стягнення коштів, - 

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дільрабо" (далі – відповідач) про стягнення коштів в розмірі 411564,61 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що за відповідачем рахується податковий борг перед бюджетом у загальній сумі 411564,61 грн., зі сплати мита на товари, що вивозяться суб`єктами підприємницької діяльності нарахованого відповідно до податкового повідомлення – рішення форми «Р» від 13.08.2025 № UA206000202570, що винесене на підставі акту № 35/25/7.21-19-23-02/45025051 від 29.07.2025, згідно якого основний платіж становить – 247478,86 грн., штрафні фінансові санкції – 61869,72 грн., та пеня у сумі 102216,03 грн., - нарахована на підставі статті 129 Податкового кодексу України. Враховуючи те, що у встановлений законом строк та ігноруючи податкову вимогу, надіслану відповідачу, сума податкового боргу в загальному розмірі 411564,61 грн., добровільно не сплачена тому позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідача.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.41).
Поштове відправлення із ухвалою суду, направлене відповідачу за адресою державної реєстрації місцезнаходження відповідача, однак, кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою установи поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".
У відповідності до частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що останнє вручене належним чином. 
Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дільрабо" відповідно до витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області.
29.07.2025 Івано-Франківською митницею на підставі наказу № 107 від 01.07.2025 (а.с.13) – проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «Дільбаро» вимог законодавства України з питань митної справи стосовно правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями: від 08.02.2023 № 23UA500490001120U1, № 23UA500490001122U0, № 23UA500490001123U9, № 23UA500490001125U7, № 23UA500490001127U5, № 23UA500490001130U6, № 23UA500490001131U5, № 23UA500490001132U4, від 09.02.2023 № 23UA500490001146U5, № 23UA500490001147U4, № 23UA500490001158U8, № 23UA500490001159U7, від 11.02.2023 № 23UA500490001225U4, від 12.02.2023 № 23UA500490001228U1, від 13.02.2023 № 23UA500490001277U5, від 14.02.2023 № 23UA500490001287U0, № 23UA500490001299U2, від 15.02.2023 № 23UA500490001302U5, № 23UA500490001303U4.
За результатами вказаної перевірки складений Акт від 29.07.2025 №35/25/7.21-19-23-02/45025051, відповідно до якого контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «ДІЛЬРАБО» частини 1 статті 257, частини 7 статті 280 Митного кодексу, Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур», статті 15 Доповнення 1 до Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, з іншої сторони [Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами,з іншої сторони, статті 31 Угоди, додаток 1-С до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (графік скасування вивізного (експортного) мита)], в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті вивізного мита із розрахунку за ставкою 10% (вид платежу 040) за МД, наведеними у додатку 2, на загальну суму 247 478,86 гривень (а.с.16-27).
На підставі вказаного вище акту перевірки Івано-Франківською митницею було винесено 13.08.2025 податкове повідомлення – рішення форми «Р» № UA206000202570 – за платежем Мито на товари, що вивозяться суб`єктами господарювання, сума податкового зобов`язання по основному платежу становить 247478,86 грн., та за штрафними фінансовими санкціями 61869,72 грн.
Також, Івано-Франківською митницею нарахована відповідачу пеня на підставі статті 129 Податкового кодексу України за платежем Мито на товари, що вивозяться суб`єктами господарювання у сумі 102216,03 грн., що підтверджується витягом з Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів (а.с.7).
Судом встановлено, що вищевказане податкове повідомлення-рішення відправлялося відповідачу, однак кореспонденція поверталась на адресу Івано-Франківської митниці з відміткою установи поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (зворотній бік а.с.35). 
Відповідно до частини 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Оскільки вищевказане податкове повідомлення-рішення не було оскаржено, то визначена ним сума грошового зобов`язання є узгодженим податковим боргом відповідача, у відповідності до положень статті 54 Податкового кодексу України.
У встановлений законом строк відповідач не сплатив узгоджену суму грошових зобов`язань в загальному розмірі 411464,61 грн.
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області просить винести рішення суду про стягнення 411564,61 грн., з відповідача.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Оскільки первинне грошове зобов`язання нараховане митним органом (Львівською митницею), суд застосовує положення статті 303 Митного кодексу України, згідно з якими у разі несплати або неповної сплати митних платежів у порядку і в строки, визначені цим Кодексом та Податковим кодексом України, несплачена сума митних платежів вважається податковим боргом та стягується в порядку і строки, встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, якщо результати митного контролю свідчать про заниження податкових зобов`язань.
Пунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (далі ППР), крім випадків, коли протягом такого строку платник розпочинає процедуру оскарження рішення.
Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, а також узгоджене грошове зобов`язання.
Судом встановлено, що ТОВ «Дільрабо» не скористалося своїм правом на оскарження ППР від 13.08.2025 № UA2060002025232570 ні в адміністративному, ні в судовому порядку. Отже, визначене контролюючим органом грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Щодо нарахування пені, суд враховує приписи підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, згідно з якими нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання. Правомірність нарахування відповідачу пені у розмірі 102216,03 грн підтверджується матеріалами справи (а.с. 4, 7).
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Суд встановив, що позивачем такий обов`язок виконано шляхом надіслання податкової вимоги форми «Ю» від 19.08.2025 № 0008991-1302-0919 (а.с.5), однак кореспонденція повернулася на адресу контролюючого органу з відміткою №за закінченням терміну зберігання» (а.с.6).
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Механізм стягнення регламентовано статтею 95 ПК України. Відповідно до пункту 95.1 цієї статті контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
При цьому згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів провадиться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Цей строк на момент звернення позивача до суду сплив.
Згідно п. 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі № 826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 статті 42 ПК України. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.
З урахуванням того, що у контролюючого органу відсутні відомості щодо зміни податкової адреси відповідача, а матеріалами справи не встановлена будь-яка інша адреса платника податків, направлення податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги на адресу місця реєстрації відповідача свідчить про дотримання вимог п. 42.2 статті 42 ПК України.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Позивач надав суду належні, допустимі та достатні докази (Акт перевірки, ППР, податкову вимогу, довідку про заборгованість, корінці поштових відправлень), які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують факт наявності у ТОВ «Дільрабо» непогашеного податкового боргу у розмірі 411564,61 грн. та дотримання контролюючим органом процедури його стягнення.
Натомість відповідач правом на подання відзиву не скористався, жодних доказів погашення вказаної суми заборгованості, її неправомірності або наявності обставин, що перешкоджають її стягненню (зокрема, перебування в процедурі банкрутства), суду не надав.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Івано-Франківській області є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Згідно з пунктом 27 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" контролюючі органи звільняються від сплати судового збору в частині стягнення сум податкового боргу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат (на експертизи чи свідків) матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ: 
Позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області – задовольнити.
Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Дільрабо" (код ЄДРПОУ 45025051, вул. Гетьмана Мазепи, 72, м. Івано-Франківськ, 76018) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід бюджету заборгованість в сумі 411564,61 грн. (чотириста одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 61 копійку). 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Учасники справи:
Позивач:
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Відповідач:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дільрабо" (код ЄДРПОУ 45025051, вул. Гетьмана Мазепи, 72, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя  /підпис/  Панікар І.В.