Справа № 756/5343/26
Провадження № 2/756/5934/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
(заочне)
 
25 серпня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Пукала А.В.,
за участю
секретаря судового засідання Пегети І.Е.,
позивача ОСОБА_1 ,
третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
У С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення нею двадцяти трьох років або припинення навчання за денною формою здобуття освіти.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є дочкою відповідача. Після досягнення повноліття вона продовжує навчання за денною формою здобуття освіти у Київському національному університеті будівництва і архітектури, у зв`язку з чим не має можливості повноцінно працювати та самостійно себе забезпечувати і потребує матеріальної допомоги.
Позивач зазначала, що її батько зник безвісти під час виконання бойового завдання, проте за ним як за військовослужбовцем зберігається грошове забезпечення, тоді як матеріальної допомоги на навчання вона від нього не одержує. Крім неї, у відповідача є ще одна дитина, на утримання якої з нього стягуються аліменти.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.06.2026 до суду надійшло клопотання представника третьої особи Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, обґрунтоване тим, що відповідач є військовослужбовцем, який зник безвісти під час виконання бойового завдання. Ухвалою суду від 10.06.2026 у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено.
Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
11.06.2026 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Міністерства оборони України, в яких зазначено, що міністерство не бере участі у вирішенні питань щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців, зниклих безвісти, оскільки таке забезпечення виплачує військова частина, в якій військовослужбовець перебував на грошовому забезпеченні. Третя особа послалася також на те, що залучення як відповідача фактично відсутньої особи унеможливлює здійснення нею процесуальних прав, просила зупинити провадження у справі та розглядати справу за відсутності її представника.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Пояснила, що як член сім`ї військовослужбовця, зниклого безвісти, щомісяця одержує 8 000 грн, проживає разом із матір`ю, яка також бере участь у її утриманні.
Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи він повідомлявся судовою повісткою, надісланою за зареєстрованим місцем проживання, а також через оголошення про виклик, розміщене 17.06.2026 на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв чи клопотань не подав.
Треті особи Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 в судове засідання явку представників не забезпечили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04.10.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м Києва, актовий запис № 2085.
Позивач продовжує навчання за денною формою здобуття освіти у Київському національному університеті будівництва і архітектури за спеціальністю «Архітектура та містобудування» для здобуття ступеня бакалавра, що підтверджується довідкою та договором про навчання від 08.08.2025 № 814.
Відповідач ОСОБА_3 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Як вбачається зі сповіщення від 06.03.2026 № 2299, солдат ОСОБА_3 зник безвісти під час виконання бойового завдання біля населеного пункту Трудове Донецької області.
Безвісно відсутнім у судовому порядку відповідач не визнавався та померлим не оголошувався, доказів зворотного матеріали справи не містять.
Крім позивача, відповідач має дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 28.05.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві., актовий запис № 1194. За поясненнями позивача, на утримання цієї дитини з відповідача стягуються аліменти.
Судом встановлено, що позивач проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка бере участь у її утриманні, та щомісяця одержує 8 000 грн як член сім`ї військовослужбовця, зниклого безвісти, що підтверджується поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні. Доказів одержання позивачем інших доходів матеріали справи не містять.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України), а право на звернення до суду з позовом про стягнення таких аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.
Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 зазначено, що тлумачення ст. 199 СК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Суд встановив, що вся зазначена сукупність юридичних фактів у цій справі наявна.
Походження позивача від відповідача підтверджено свідоцтвом про народження. На день пред`явлення позову та на день ухвалення рішення позивач досягла вісімнадцяти років і не досягла двадцяти трьох. Позивач продовжує навчання за денною формою здобуття освіти, що підтверджується договором про навчання та довідкою закладу освіти.
Потреба позивача в матеріальній допомозі зумовлена самим характером навчання за денною формою, обсяг навчального навантаження якого виключає можливість повноцінної трудової зайнятості, а також витратами, пов`язаними з навчанням, - на оплату освітніх послуг, придбання навчальної літератури та проїзд до закладу освіти. Доказів наявності у позивача самостійного заробітку матеріали справи не містять.
Можливість відповідача надавати матеріальну допомогу підтверджується збереженням за ним грошового забезпечення. Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Суд враховує, що позивач одержує 8 000 грн щомісяця як член сім`ї військовослужбовця, зниклого безвісти. Водночас ця виплата провадиться військовою частиною в силу закону як захід соціального захисту сім`ї військовослужбовця, здійснюється лише до з`ясування обставин його зникнення безвісти і не є виконанням відповідачем свого обов`язку з утримання дочки. З огляду на розмір зазначеної виплати вона не забезпечує потреб позивача, пов`язаних із навчанням, а тому її одержання не спростовує потреби позивача в матеріальній допомозі.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки відповідач безвісно відсутнім не визнавався та померлим не оголошувався, він залишається зобов`язаною особою в аліментних правовідносинах.
Щодо доводів третьої особи Міністерства оборони України про те, що залучення як відповідача фактично відсутньої особи унеможливлює здійснення нею процесуальних прав і позбавляє суд можливості ухвалити обґрунтоване рішення, суд зазначає наступне. Цивільна процесуальна правоздатність відповідача не припинилася, а неможливість його особистої участі в розгляді справи не є підставою для відмови позивачу в судовому захисті. Відповідач повідомлений про розгляд справи в порядку, встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України; спірні правовідносини мають грошовий характер, а обставини, які входять до предмета доказування, підтверджуються письмовими доказами, дослідження яких не потребує особистої участі відповідача.
Питання про зупинення провадження у справі вирішено ухвалою суду від 10.06.2026, якою в задоволенні відповідного клопотання відмовлено. Доводи Міністерства оборони України про необхідність зупинення провадження є тотожними тим, що вже отримали оцінку суду, і підстав для іншого висновку суд не вбачає.
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: матеріальне становище позивача, яка у зв`язку з навчанням за денною формою не має самостійного заробітку; матеріальне становище відповідача, за яким зберігається виплата грошового забезпечення; наявність у відповідача другої дитини, на утримання якої з нього стягуються аліменти.
Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом встановлено, що позивач проживає разом із матір`ю, яка бере участь у її утриманні. Разом з тим, за ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а тому фактичне надання утримання матір`ю не звільняє відповідача від власного обов`язку і не є підставою для зменшення розміру аліментів.
Оскільки аліменти визначаються у частці від заробітку (доходу), їх розмір є похідним від фактичного доходу відповідача і змінюється разом із ним, що само по собі забезпечує співмірність стягнення з можливостями платника. У постанові Верховного Суду від 08.04.2026 у справі № 466/1090/25 зазначено, що аліменти мають стягуватися в частці від усіх видів доходу боржника, а перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, не є вичерпним.
За таких обставин суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів - 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача - є обґрунтованим, відповідає потребам позивача та можливостям відповідача і не порушує балансу інтересів сторін.
Позовну заяву подано 30.03.2026, а тому аліменти підлягають стягненню з цієї дати. Право позивача на утримання припиняється у разі припинення навчання, але в будь-якому разі не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.03.2026 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Третя особа-1: Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітряних Сил, 6).
Третя особа-2: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).
Третя особа-3: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО