Справа №345/1913/26 
Провадження № 2/345/1778/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Якиміва Р.В.
за участю секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-
за участю позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд із позовом  ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він проводить підприємницьку діяльність , в тому числі з розпилювання лісу. З 2012 здійснює свою діяльність в тому числі і на майновому комплексі будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Підставою перебування на Комплексі був укладений договір оренди Комплексу з ОСОБА_3 ..У 2013 з власником був укладений попередній договір купівлі-продажу Комплексу за ціною 750000 грн., на що було отримано згоду Іпотекодержателя АТ «Райффайзен Банк». Постановою Д/В Калуалуського ДВС про опис та арешт Комплексу від 27.09.2023 позивача було призначено відповідальним за збереження всього майна Комплексу. 14.07.2025 біля 15.00 год. чергова по комплексу ОСОБА_4 повідомила, що незнайомі особи грузять в мікроавтобус, за кермом якого перебуває ОСОБА_2 належну йому на праві приватної власності дошку і вивозять з Комплексу. Коли він прибув на місце події, то виявив, що відсутня дошка хвойної породи довжиною 3000 мм товщиною 50 мм шириною 300 мм в кількості 78 штук, що складає 3,51 м.куб.. Про вчиненя крадіжки ним було подано в поліцію заяву, на підставі якої було порушене кримінальне провадження. Слідчий СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області Мельник М.Б., здійснивши кілька слідчих дій, закрила кримінальне провадження. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження ним було з`ясовано, що допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він вивіз з території Комплексу по АДРЕСА_2 дошки в кількості 78 штук на прохання володільця пиломатеріалів ОСОБА_5 .. На підставі наведеного, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 , повернути йому сухі пиломатеріали хвойної породи, дошку товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 78 одиниці (орієнтовною вартістю 28080 грн.).
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Позивач заперечив про повернення пиломатеріалів відповідачем, які не відповідають тим, які були ним вивезені з території комплексу 14.07.2025. Це інши пиломатеріали, які були вивезені відповідачем.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на даній території майнового комплексу він здійснює підприємницьку діяльність. На цій території знаходились пиломатеріали, які він вважав власністю ОСОБА_5 .. Він зателефонував до останнього та запитав чи можна ті пиломатеріали перевезти, оскільки вони йому заважають. ОСОБА_5 погодився на перевезення дошки в с.Сівка Калуська, куди він їх і перевіз. Після претензій ОСОБА_1 , дані пиломатеріали ним повернуто на територію комплексу по АДРЕСА_2 . На підставі наведеного просить відмовити у позові.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази наявні у справі, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та свідоцтва про реєстрацію ФОП - ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа – підприємець. 
Відповідно до договору оренди від 31.01.2020 , він укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. Предмет договору майновий комплексу по АДРЕСА_1 . 
19.02.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений попередній договір купівлі-продажу Комплексу за ціною 750000 грн., на що було отримано згоду Іпотекодержателя АТ «Райффайзен Банк». 
Постановою Д/В Калуського ДВС про опис та арешт Комплексу від 27.09.2023 ОСОБА_1 було призначено відповідальним за збереження всього майна Комплексу по АДРЕСА_1 .
Відповідно до постанови про закриття кримінального правопорушення від 24.11.2025 кримінальне провадження порушене на підставі заяви ОСОБА_1 про крадіжку пиломатеріалів довжиною 3000 мм товщиною 50 мм шириною 300 мм в кількості 78 штук, що складає 3,51 м.куб., які належать йому на праві приватної власності, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Слідчим при винесенні вказаної постанови було встановлено, що невідомою особою з території підприємства де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , було вивезено сухі пиломатеріали хвойної породи, дошку товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 72 одиниці (орієнтовною вартістю 18000 грн.). Також при допиті в якості свідка ОСОБА_2 було встановлено, що ним було вивезено з території підприємства, яке він орендує в ОСОБА_6 дошки, які за його словами належать йому та які він, за погодженням останнього перевіз в с.Сівка Калуська Калуського району.
Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди мають враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до частини другоїстатті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Правилом частини першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.
Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України).
Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Такі ж права має законний володілець майна.
ЦК України передбачено серед способів захисту порушених прав віндикацію та реституцію.
Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом статті 388 ЦК України витребування майна власником від добросовісного набувача можливе за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. 
При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке надалі було відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їх волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як встановлено судом на підставі долучених до позову матеріалів, зокрема у відповідності до постанови про закриття кримінального правопорушення від 24.11.2025 14.07.2025 біля 15.00 год. ОСОБА_2 з території майнового комплексу по АДРЕСА_1 було вивезено пиломатеріали хвойної породи, дошку товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 72 одиниці (орієнтовною вартістю 18000 грн.) в с.Сівка-Калуська Калуського району Івано-Франківської області. 
Даний факт відповідач в судовому засідання не спростував та не заперечив.
У відповідності до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.
При цьому, стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Суд не бере до уваги пояснення відповідача про повернення вивезеного майна на територію майнового комплексу по АДРЕСА_1 , оскільки жодних належних та допустимих доказів про повернення майна, а саме: сухих пиломатеріалів хвойної породи, дошки товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 72 одиниці - суду не надав. 
Суд критично ставиться до показів позивача в частині кількості вивезеного майна, а саме: сухі пиломатеріали хвойної породи, дошку товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 78 одиниці (орієнтовною вартістю 28080 грн.), оскільки допустимих доказів цього він суду на надав, а відповідно до постанови про закриття кримінального правопорушення від 24.11.2025 слідчим було встановлено, що з території підприємства де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , було вивезено сухі пиломатеріали хвойної породи, дошку товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 72 одиниці (орієнтовною вартістю 18000 грн.).
Отже, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, а тому слід витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сухі пиломатеріали хвойної породи, дошку товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 72 одиниці (орієнтовною вартістю 18000 грн.).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1065,00 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 328, 334, 387 ЦК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 сухі пиломатеріали хвойної породи, дошку товщиною 50 мм, довжиною 3000 мм в кількості 72 одиниці (орієнтовною вартістю 18000 грн.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1065,00 грн..
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення оголошене о 12.45 год. 15.07.2026 року.

СУДДЯ :