ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

18 червня 2026 року 	Справа № 160/2381/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Рищенко А. Ю. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Дубини Ю.О.	 	
за участі: 	 	 	
представника відповідача 	Анрошенко В.М. 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АР ПРОДАКШН" (вул. Детальбудівська, 95, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49021, код ЄДРПОУ 38598387) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17а, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

УСТАНОВИВ:

03.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.12.2025 року №0721560713, №0721590713.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що контролюючим органом протиправно та необґрунтовано прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зокрема, представник зазначає, що в ході проведення перевірки ТОВ «АР ПРОДАКШН» контролюючому органу надано всі необхідні документи для підтвердження дотримання вимог Податкового кодексу України при формуванні розміру від`ємного значення суми з податку на додану вартість із контрагентами-постачальниками за період, що перевірявся. Окрім цього, представник позивача зазначає, що господарські операції між ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Квінтісум" (код ЄДРПОУ 44081445) (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Таргет варе феркауф"), ТОВ "Вендзергард" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Кліматизація та інженерія") (код ЄДРПОУ 43090925), ТОВ "Тайтіст кост" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ «Атлант вест лімітед») (код ЄДРПОУ 43517467), ТОВ "Регіярд" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Хантер Томас Україна") (код ЄДРПОУ 44151281), ТОВ "Сенраліті" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Універс У") (код ЄДРПОУ 42234004), ТОВ "Комерс плейс. Україна" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Сантехніка та побутова інженерія") (код ЄДРПОУ 39819935) мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність викладених в акті перевірки висновків податкового органу, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, внаслідок чого останнє є таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню та визнанню протиправним. Крім того, висновки відповідача також обґрунтовані недотриманням податкового законодавства іншими платниками податків - контрагентами позивача та іншими особами, з якими позивач не мав жодних відносин. Однак, законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими особами. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 відкрито провадження у справі № 160/2381/26 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). 
03.03.2026 від представника ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. 
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що надані позивачем первинні документи видані від імені контрагентів та докази перерахування грошових коштів не можуть самі по собі підтверджувати реальність виконання господарських угод, оскільки за інформацією податкового органу вказані суб`єкти господарювання не виконували та об`єктивно не мали можливості виконати обумовлені в господарських договорах зобов`язання (поставити продукцію, виконати роботи). Крім того, відповідачем зазначається, що укладені між ТОВ «АР ПРОДАКШН» та його контрагентами договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет. Також відповідач звертає увагу, що податковий орган має право збирати податкову інформацію про платників податків та використовувати її під час проведення документальних перевірок, у зв`язку з чим докази неможливості реального виконання господарських операцій (відсутність достатньої кількості працівників, основних засобів, неможливість встановлення походження товару/робіт/послуг, невідповідність між наданими до перевірки первинними документами та даними податкової інформації) належним чином зібрані та відображені в акті перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 клопотання представника відповідача про розгляд справи №160/2381/26 за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АР ПРОДАКШН" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.
Подальший розгляд справи №160/2381/26 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.
30.04.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводів, викладених в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
04.05.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та зазначено, що міркування позивача ґрунтуються виключно на формальних запереченнях щодо встановлених обставин справи. 
19.05.2026 на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві та відповіді на відзив.
22.05.2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву і запереченнях та відповідь на відзив. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
Суд розглянув справу в порядку загального позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «АР ПРОДАКШН» (код ЄДРПОУ 38598387) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.02.2013. Видами діяльності є 13.92 Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу (основний) 13.99 Виробництво інших текстильних виробів, н.в.і.у. 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 52.10 Складське господарство 52.24 Транспортне оброблення вантажів 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у. 
Станом на час розгляду справи ТОВ «АР ПРОДАКШН» знаходиться на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. 
На підставі направлень від 16.10.2025 №10228, №10233, №10229, №10230, №10231, №10232 та відповідно до пп. 20.1.4 1.2011 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.77.1, п.774 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, п.2 частини 1 ст. 13 розділу IV, п.п.923 розділу VIIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку з включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік, на підставі наказу від 08.10.2025 №6071-п, виданого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АР ПРОДАКШН»», проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» за період з 01.01.2019 по 30.06.2025 з метою здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та період з 21.02.2013 по 30.06.2025.
14.11.2025 року за результатами перевірки складено Акт про результати документальної планової перевірки № 4812/04-36-07-13-04/38598387.
Перевіркою встановленні такі порушення ТОВ «АР ПРОДАКШН»:
- п.198.2, п. 198.3 ст. 198, п.200.1 ст.200; абз. «в» п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, на загальну суму 6 616 358 грн.;
- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п.6 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за №27/4248, п.1 ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99р. №996-ХІV (із змінами та доповненнями), в результаті чого платником занижено податок на прибуток на загальну суму 5 958 343 грн., в наступних податкових періодах: - за 2021 рік в сумі 2892 999 грн.; - за 2022 рік в сумі 2 289 426 грн., в т.ч. по періодам: І квартал 2022 року - 482 668 грн., ІІ квартал 2022 року - 143 658 грн., ІІІ квартал 2022 року - 1221 684 грн., IV квартал 2022 року - 441 416 грн.; - за 2023 рік в сумі 775 918 грн.
- абз. «б» п. 176:2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), р. III п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ).
Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про неможливість (нереальність) здійснення господарської діяльності між ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Квінтісум" (код ЄДРПОУ 44081445) (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Таргет варе феркауф"), ТОВ "Вендзергард" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Кліматизація та інженерія") (код ЄДРПОУ 43090925), ТОВ "Тайтіст кост" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ «Атлант вест лімітед») (код ЄДРПОУ 43517467), ТОВ "Регіярд" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Хантер Томас Україна") (код ЄДРПОУ 44151281), ТОВ "Сенраліті" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Універс У") (код ЄДРПОУ 42234004), ТОВ "Комерс плейс. Україна" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Сантехніка та побутова інженерія") (код ЄДРПОУ 39819935), оскільки контролюючим органом, за результатами аналізу ЄРПН та даних АІС «Податковий блок» встановлено відсутність у контрагентів позивача достатніх трудових ресурсів, відсутність придбання ними будь-яких послуг з виробництва продукції, відсутність відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, а також відсутність матеріальних ресурсів для виробництва тмц. 
На підставі висновків акту перевірки № 4812/04-36-07-13-04/38598387 від 14.11.2025 були прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.12.2025:
- форми «Р» №0721560713, яким ТОВ «АР ПРОДАКШІН» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 6615 358 грн. грн., та застосовано штрафні санкції у розмірі 25% в сумі 1 653 839, 50 грн.;
- форми «Р» №0721590713, яким ТОВ «АР ПРОДАКШН» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 5 958 343 грн., та застосовано штрафні санкції у розмірі 25% в сумі 1 489 585,75 грн.
Відтак, предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність податкових повідомлень-рішень від 29.12.2025, а саме: №0721560713 та №0721590713.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
В силу приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість включає наступне.
Встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, такі як: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Встановлення спеціальної правосуб`єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
Встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. А наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Враховуючи викладене, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Квінтісум" (код ЄДРПОУ 44081445) (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Таргет варе феркауф"), ТОВ "Вендзергард" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Кліматизація та інженерія") (код ЄДРПОУ 43090925), ТОВ "Тайтіст кост" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ «Атлант вест лімітед») (код ЄДРПОУ 43517467), ТОВ "Регіярд" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Хантер Томас Україна") (код ЄДРПОУ 44151281), ТОВ "Сенраліті" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Універс У") (код ЄДРПОУ 42234004), ТОВ "Комерс плейс. Україна" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Сантехніка та побутова інженерія") (код ЄДРПОУ 39819935). 
Взаємовідносини ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Квінтісум" (код ЄДРПОУ 44081445) (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Таргет варе феркауф") відбувались на підставі договору №ТВФ15-11/21-4 від 15.11.2021.
На підтвердження господарських взаємовідносин надано: Видаткова накладна №1360 від 16.12.2021, податкова накладна 401, квитанція про реєстрацію ПН 401, видаткова накладна №1359 від 16.12.2021, податкова накладна 402, квитанція про реєстрацію ПН 402, TTH 1360, специфікація №16.12/1, акт виконаних робіт на перевезення вантажу ФОП ОСОБА_1 №801/2 від 16.12.2021 р. Замовлення на перевезення 15/12/21; Видаткова накладна №2283 від 16.05.2022, специфікація №16.5/1, податкова накладна 34, квитанція про реєстрацію ПН 34; Видаткова накладна №2451 від 01.08.2022, специфікація №1.8/1, податкова накладна 3, квитанція про реєстрацію ПН 3; Видаткова накладна №2452 від 01.08.2022, специфікація №1.8/2, податкова накладна 4, квитанція про реєстрацію ПН 4; Видаткова накладна №2484 від 01.08.2022, специфікація №1.8/3, податкова накладна 30, квитанція про реєстрацію ПН 30; Видаткова накладна №2557 від 16.08.2022, специфікація №16.8/1, податкова накладна 95, квитанція про реєстрацію ПН 95; Видаткова накладна №2613 від 16.08.2022, специфікація №16,9/2, податкова накладна 60, квитанція про реєстрацію ПН 60; Видаткова накладна №2612 та видаткова накладна 2614 від 16.08.2022, специфікація №16.9/1, податкова накладна 62, податкова накладна 61, квитанція про реєстрацію ПН 62, квитанція про реєстрацію ПН 61; Видаткова накладна №168 від 11.05.2023, TTH P168, специфікація №11.5/1, податкова накладна 3, квитанція про реєстрацію ПН 3, акт виконаних робіт на перевезення вантажу ФОП ОСОБА_1 №2025/2 від 11.05.2023р. Замовлення на перевезення 10/05/23; Видаткова накладна №317 від 28.08.2023, TTH Р317, специфікація №28.8/1, податкова накладна 27, квитанція про реєстрацію ПН 27, акт виконаних робіт на перевезення вантажу ФОП ОСОБА_1 №2188/1 від 29.08.2023р. Замовлення на перевезення 28/08/23; Видаткова накладна №351 та видаткова накладна 352 від 25.09.2023, TTH P317, ТТН 352, специфікація №25.9/1, податкова накладна 37, квитанція про реєстрацію ПН 37, податкова накладна 38, квитанція про реєстрацію ПН 38, акт виконаних робіт на перевезення вантажу ФОП ОСОБА_1 №2188/3 від 29.09.2023р. Замовлення на перевезення 25/09/23; Реєстр платіжних квитанцій за 2022 рік Договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) №3128-251/39 від 26.05.2025.
Взаємовідносини ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Вендзергард" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Кліматизація та інженерія") (код ЄДРПОУ 43090925) відбувались на підставі договору поставки №KI17- 04/21-1 від 17.04.2021.
На підтвердження господарських взаємовідносин надано: видаткова накладна №901 від 17.05.2021, TTH P9016, специфікація №17.5/1, податкова накладна 121, квитанція про реєстрацію ПН 121; Видаткова накладна №2259 від 16.12.2021, TTH P2259, податкова накладна 42, квитанція про реєстрацію ПН 42; Видаткова накладна №2306 від 16.12.2021, TTH P2306, податкова накладна 89, квитанція про реєстрацію ПН 89, специфікація №16,12/3; Видаткова накладна №2307 від 16.12.2021, TTH P2307, специфікація №16.12/4, податкова накладна 90, квитанція про реєстрацію ПН 90; Видаткова накладна №2258 від 20.12.2021, TTH P2258, специфікація №16.12/1, податкова накладна 41, квитанція про реєстрацію ПН 41; Видаткова накладна №2478 від 17.01.2022, TTH P2258, податкова накладна 228, квитанція про реєстрацію ПН 228; Видаткова накладна №3064 від 16.09.2022, TTH P3064, специфікація №16.9/1, податкова накладна 69, квитанція про реєстрацію ПН 69; Видаткова накладна №3198 від 05.10.2022, TTH P3198, податкова накладна 53, квитанція про реєстрацію ПН 53; Видаткова накладна №3195 від 07.10.2022, TTH P3192, податкова накладна 50, квитанція про реєстрацію ПН 50; Видаткова накладна №3196 від 10.10.2022, TTH P3196, податкова накладна 51, квитанція про реєстрацію ПН 51; Видаткова накладна №3197 від 12.10.2022, TTH P3197, податкова накладна 52, квитанція про реєстрацію ПН 52; Видаткова накладна №3325 від 16.11.2022, TTH P3325, специфікація №16.11/1, податкова накладна 46, квитанція про реєстрацію ПН 46; Видаткова накладна №3387 від 05.12.2022, TTH P3387, специфікація №1.12/2, податкова накладна 42, квитанція про реєстрацію ПН 42; Видаткова накладна №3368 від 05.12.2022, TTH P3368, специфікація №1.12/1, податкова накладна 18, квитанція про реєстрацію ПН 18; Видаткова накладна №3386 від 22.12.2022, TTH Р3386, специфікація №22.12/1, податкова накладна 41, квитанція про реєстрацію ПН 41; Видаткова накладна №91 від 06.02.2023, ТТН Р91, специфікація №6.2/1, податкова накладна 31, квитанція про реєстрацію ПН 31; Видаткова накладна №211 від 12.04.2023, TTH P211, специфікація №12.4/1, податкова накладна 52, квитанція про реєстрацію ПН 52; Реєстр платіжних квитанцій за 2022 рік Реєстр платіжних квитанцій за 2023 рік, договор про відступлення права вимоги (заміна кредитора) №3128- 12К/27 від 20.03.2025.
Взаємовідносини ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Тайтіст кост" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ «Атлант вест лімітед») (код ЄДРПОУ 43517467) відбувались на підставі договору поставки №ЕСК 18-01/21-2 від 18.01.2021.
На підтвердження господарських взаємовідносин надано: Видаткова накладна №468 від 25.02.2021, TTH P468, податкова накладна 180, квитанція про реєстрацію ПН 180; Видаткова накладна №1515 від 17.05.2021, TTH P15156, податкова накладна 302, квитанція про реєстрацію ПН 302; Видаткова накладна №1778 від 16.06.2021, податкова накладна 254, квитанція про реєстрацію ПН 254, видаткова накладна №1779 від 16.06.2021, податкова накладна 255, квитанція про реєстрацію ПН 255; Видаткова накладна №1849 від 01.07.2021, TTH P18495, податкова накладна 9, квитанція про реєстрацію ПН 9: Видаткова накладна №1850 від 05.07.2021, TTH P18506, податкова накладна 10, квитанція про реєстрацію ПН 10; Видаткова накладна №2373 від 19.07.2021, TTH P23735, податкова накладна 430, квитанція про реєстрацію ПН 430; Видаткова накладна №2372 від 21.07.2021, ТТН Р2372Б, податкова накладна 429, квитанція про реєстрацію ПН 429; Видаткова накладна №2721 від 20.08.2021, ТТН Р2721Б, податкова накладна 331, квитанція про реєстрацію ПН 331; Видаткова накладна №4696 від 06.12.2021, TTH P4696, податкова накладна 666, квитанція про реєстрацію ПН 666; Видаткова накладна №4697 від 10.12.2021, TTH P4697, податкова накладна 667, квитанція про реєстрацію ПН 667: Видаткова накладна №4514 від 16.12.2021, TTH P4514, податкова накладна 478, квитанція про реєстрацію ПН 478; Видаткова накладна №5355 від 16.12.2021, TTH P5355, податкова накладна 1349, квитанція про реєстрацію ПН 1349; Видаткова накладна №5354 від 16.12.2021, TTH P5354, податкова накладна 1348, квитанція про реєстрацію ПН 1348; Видаткова накладна №5610 від 16.12.2021, TTH P5610, податкова накладна 1348, квитанція про реєстрацію ПН 1623; Реєстр платіжних квитанцій за 2021, 2022, 2023, 2024 рік.
Взаємовідносини ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Регіярд" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Хантер Томас Україна") (код ЄДРПОУ 44151281) відбувались на підставі договору поставки №ХТУ08-08/22-2 від 08.08.2022.
На підтвердження господарських взаємовідносин надано: Видаткова накладна №1782 від 18.09.2023, TTH P1782, специфікація №18,9/1, податкова накладна 23, квитанція про реєстрацію ПН 23; договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) №3128-22Х/39 від 23.05.2024.
Взаємовідносини ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Сенраліті" (у періоді взаємовідносин з платником назва - ТОВ "Універс У") (код ЄДРПОУ 42234004) відбувались на підставі договору поставки № УУ17-04/21-1 від 17.04.2021.
На підтвердження господарських взаємовідносин надано: Видаткова накладна №3918 від 08.12.2021, податкова накладна 156, квитанція про реєстрацію ПН 156, видаткова накладна №3882 від 08.12.2021, податкова накладна 155, квитанція про реєстрацію ПН 155, TTH Р3882, видаткова накладна №3919 від 10.12.2021, податкова накладна 157, квитанція про реєстрацію ПН 157, видаткова накладна №3883 від 10.12.2021, податкова накладна 120, квитанція про реєстрацію ПН 120, TTH 3383, специфікація №6.12/1; Видаткова накладна №4492 від 01.11.2022, TTH P4492, специфікація №1.11/1, податкова накладна 18, квитанція про реєстрацію ПН 18; Видаткова накладна №4616 від 08.02.2023, TTH P4616, специфікація №8.2/1, податкова накладна 19, квитанція про реєстрацію ПН 19; Видаткова накладна №4702 від 10.04.2023, TTH Р4702, специфікація №10.4/1, податкова накладна 33, квитанція про реєстрацію ПН 33; Реєстр платіжних квитанцій за 2022, 2023, Договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) №3 128-06У/27 від 15.05.2025.
Взаємовідносини ТОВ «АР ПРОДАКШН» та ТОВ "Комерс плейс. Україна" (у періоді взаємовідносин з платником назва ТОВ "Сантехніка та побутова інженерія") (код ЄДРПОУ 39819935) відбувались на підставі договору поставки №СТ105-03/21-3 від 05.03.2021.
На підтвердження господарських взаємовідносин надано: Видаткова накладна №4716 від 29.09.2021, TTH P4716, податкова накладна 564, квитанція про реєстрацію ПН 564; Видаткова накладна №4040 від 25.08.2021, TTH P4040, податкова накладна 576, квитанція про реєстрацію ПН 576; Видаткова накладна №4034 від 20.08.2021, TTH P4034, податкова накладна 571, квитанція про реєстрацію ПН 571; Видаткова накладна №4038 від 18.08.2021, TTH P4038, податкова накладна 575, квитанція про реєстрацію ПН 575; Видаткова накладна №3728 від 02.08.2021, TTH P3728, податкова накладна 285, квитанція про реєстрацію ПН 285; Видаткова накладна №3356 від 21.07.2021, TTH P3356, податкова накладна 881, квитанція про реєстрацію ПН 285; Видаткова накладна №3477 від 19.07.2021, TTH P3477, податкова накладна 993, квитанція про реєстрацію ПН 993; Видаткова накладна №3357 від 19.07.2021, TTH P3357, податкова накладна 882, квитанція про реєстрацію ПН 882; Видаткова накладна №3107 від 16.07.2021, TTH P3107, податкова накладна 662, квитанція про реєстрацію ПН 662; Видаткова накладна №2602 від 16.07.2021, TTH P2602, податкова накладна 198, квитанція про реєстрацію ПН 198; Видаткова накладна №2791 від 06.07.2021, TTH P2791, податкова накладна 375, квитанція про реєстрацію ПН 375; Видаткова накладна №2405 від 22.06.2021, TTH P2405, податкова накладна 642, квитанція про реєстрацію ПН 642; Видаткова накладна №2402 та №2404 від 18.06.2021, TTH P2402, податкова накладна 641 та 639, квитанція про реєстрацію ПН 641 та ПН 369; Видаткова накладна №1704 від 28.05.2021, TTH P1704, податкова накладна 568, квитанція про реєстрацію ПН 568; Видаткова накладна №1703 від 26.05.2021, TTH P1703, податкова накладна 567, квитанція про реєстрацію ПН 567; Видаткова накладна №1702 від 24.05.2021, TTH P1702, податкова накладна 566, квитанція про реєстрацію ПН 566; Видаткова накладна №1701 від 21.05.2021, TTH P1701, податкова накладна 565, квитанція про реєстрацію ПН 565; Видаткова накладна №1697 від 19.05.2021, TTH P1697, податкова накладна 562, квитанція про реєстрацію ПН 562, видаткова накладна №1705 від 19.05.2021, податкова накладна 576, квитанція про реєстрацію ПН 576, видаткова накладна №1706 від 19.05.2021, податкова накладна 569, квитанція про реєстрацію ПН 569; Видаткова накладна №1398 від 13.05.2021, TTH P1398, податкова накладна 331, квитанція про реєстрацію ПН 331; Видаткова накладна №1397 від 11.05.2021, TTH P1397, податкова накладна 330, квитанція про реєстрацію ПН 330; Видаткова накладна №1396 від 07.05.2021, TTH P1396, податкова накладна 329, квитанція про реєстрацію ПН 329; Видаткова накладна №1395 від 05.05.2021, TTH P1395, податкова накладна 328, квитанція про реєстрацію ПН 328; Видаткова накладна №807 від 07.04.2021, TTH P807, податкова накладна 188, квитанція про реєстрацію ПН 188; Видаткова накладна №624 від 22.03.2021, TTH P624, податкова накладна 313, квитанція про реєстрацію ПН 313; Видаткова накладна №5252 від 25.10.2021, TTH P5252, податкова накладна 404, квитанція про реєстрацію ПН 404; Видаткова накладна №6744 від 16.11.2021, TTH P6744, податкова накладна 985, квитанція про реєстрацію ПН 985; Договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) №3128-17К/27 від 21.05.2025.
В акті перевірки підтверджено відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку та оплату за вказані послуги.
Зі змісту акта перевірки встановлено, що обставини порушень позивачем податкового законодавства, зокрема, сформовані на підставі зібраної податкової інформації.
Суд звертає увагу, що сама по собі податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Суд наголошує на недопустимості такого підходу податкового органу до оцінки правомірності формування позивачем податкового кредиту, оскільки отримана податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією.
Крім того, суд зауважує, що отримання податковим органом податкової інформації, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Суд встановив, що позивачем було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем робіт.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.
Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно з пункту 198.1, статті 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.3, статті 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних фондів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Згідно з п. 198.2, ст. 198 ПК України - датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.6, статті 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.
Згідно з пунктом 200.2 статті 200 ПК України - при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим розділом
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їхньому оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Судом були досліджені первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, які були складені на підставі договорів із зазначеним вище контрагентами позивача, та встановлено, що вказані господарські операції пов`язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки стосовно виконання умов досліджуваних договорів, необґрунтованими, оскільки правомірність формування податкового кредиту по вказаним контрагентам підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами.
На думку суду, надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності позивача та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись.
Так, рух активів при здійсненні вище вказаних операцій підтверджується документами про оплату, накладними, укладеними договорами, документами податкового обліку, копії яких долучені до матеріалів справи та були досліджені судом.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16, від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17, від 29 червня 2023 року по справі №260/567/20 та від 23 серпня 2024 року по справі 808/6843/13-а.
Вищезазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу 198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність”, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Крім цього, відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з п. 5 Розділу ІІ зазначеного Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Всупереч зазначеній вище нормі, податковий орган досліджував дійсність правочинів, тобто фактично контролював дотримання платником податків цивільного законодавства, проте у матеріалах справи відсутні докази на предмет визнання недійсними в установленому порядку договорів та порушення законодавства України в момент складання наявних у позивача податкових накладних. Водночас зібраними у справі доказами підтверджуються господарські операції позивача, а відтак спростовуються висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Крім того, суд зазначає, що податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у всіх первинних документах та документах бухгалтерської звітності (договори, рахунки, банківські виписки), а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні.
При цьому сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. 
Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2023 року у справі №360/1283/20, та від 03.03.2023 року у справі № 804/644/16.
Суд вважає за необхідне зазначити, що жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування. Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. 
Аналогічний правовий висновок містяться в постанові Верховного Суду від 16.05.2023 року у справі № 805/1357/16-а.
Тож, допущені контрагентом порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.
Суд звертає увагу, що принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.
У відповідності до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Суд зазначає, що висновки контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача (по ланцюгу постачання) трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДПС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та сама по собі, окремо від інших доказів або за їх відсутності, не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Крім того, суд вказує, що контролюючим органом не було проведено контрольних заходів щодо контрагентів – постачальників позивача та дослідження їх первинних документів, не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з надання послуг, обумовленого укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів та свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки та злагодженості дій між ними.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.05.2023 року у справі № 810/1052/15. 
Більш того, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновок Верховного Суду, висловлений, зокрема, в постановах від 17.04.2018 року у справі №826/14549/15, від 06.02.2018 року у справі №816/166/15-а, від 13.08.2020 року у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 року у справі №140/1845/19, від 19.11.2021 року у справі №160/6707/20, від 16.02.2023 року у справі №420/4722/19, згідно з яким відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. 
Так само не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 09.10.2019 року у справі № 826/16601/18, від 04.04.2023 року у справі №320/4019/19.
Отже, суд доходить наступних висновків, що по-перше, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.
По-друге, суд вказує, що сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.
При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій, зокрема, не долучено до матеріалів перевірки рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагентів позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів. 
Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 року у справі №814/1439/17 та від 26.01.2023 року у справі № 280/5647/19.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 дійшла висновку, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.05.2023 року у справі №826/17517/15.
У справі, що розглядається, суд встановив, що контролюючий орган на порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів та не надав належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили, що наявні в контрагента трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення тощо були недостатніми для проведення господарської діяльності, оскільки такі висновки контролюючий орган зробив на підставі податкової інформації, наявної в АІС "Податковий блок", зокрема, на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається відповідач. Також, суд виходив з того, що контролюючий орган також не довів та не надав належні докази, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки позивача та про обізнаність платника податків щодо протиправної поведінки його контрагента і злагодженості дій між ними.
В контексті наведеного суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивачем надано належно оформлені первинні документи та інші документи, складені в межах вчинених господарських операцій, які в сукупності свідчать про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій та використання їх в межах господарської діяльності позивача, що є підставою для формування платником податкового обліку.
В свою чергу, викладені відповідачем аргументи є недостатніми, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податків в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати, саме, для цієї особи.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
У пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" ЄСПЛ зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Так, наведені інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 74 КАС України. Чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.
Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.
Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише, ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16 та від 14 грудня 2022 року у справі № 640/18058/19.
Згідно з ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду не те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, в розмірі 33 280,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.12.2025 року №0721560713.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.12.2025 року №0721590713.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 33 280,00 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 17 липня 2026 року.

Суддя А. Ю. Рищенко