ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 520/24670/25
адміністративне провадження № К/990/27403/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №520/24670/25
за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,
на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2026 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Жигилія С.П., суддів Перцової Т.С., Макаренко Я.М.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень

1. У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка, скаржниця) в інтересах ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у непідготовці та ненаданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 18 червня 2025 року відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ), статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі - постанова КМУ №704), щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-IX (далі - Закон №4059-IX), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ №704, з урахуванням окремого доручення Міністра оборони України від 09 січня 2025 року №156/уд, із зазначенням відомостей про надбавку за вислугу років та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10% від посадового окладу) та премії (405% від посадового окладу), для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 липня 2025 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 18 червня 2025 року відповідно до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з урахуванням положень постанови КМУ №704, щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом №4059-IX, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ №704, з урахуванням окремого доручення Міністра оборони України від 09 січня 2025 року №156/уд, із зазначенням відомостей про надбавку за вислугу років та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10% від посадового окладу) та премії (405% від посадового окладу), для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 липня 2025 року;

- при прийнятті судового рішення у справі вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а саме стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5000,00 грн.

2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка звернулася з апеляційною скаргою до Другого апеляційного адміністративного суду.

4. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2026 року зупинено провадження у справі №520/24670/25 до набрання законної сили судовим рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №240/401/26.

5. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2026 року справу №240/401/26 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з наявністю різних підходів судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо застосування статей 7 та 265 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині застосування положень постанови Кабінету Міністрів України «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» від 12 травня 2023 року №481 (далі - постанова КМУ №481) для обрахунку розміру грошового забезпечення військовослужбовців, з якого, у тому числі, проводиться обрахунок розміру пенсій колишніх військовослужбовців.

6. З огляду на те, що у справі №240/401/26 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду має сформувати єдиний підхід щодо застосування пункту 4 постанови КМУ №704 з урахуванням змін, внесених постановою КМУ №481, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України підстав для зупинення провадження.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

7. Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

8. На обґрунтування підстави касаційного оскарження скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про зупинення провадження у справі з порушенням положень пункту 5 частини другої статті 236 КАС України.

9. Скаржниця вважає, що правовідносини у справі №520/24670/25 та у справі №240/401/26 не є подібними, оскільки виникли за різних фактичних обставин, з урахуванням іншої нормативної бази, не мають тотожного суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.

10. Зазначає, що у справі №240/401/26 розглядається позов військовослужбовця прикордонного загону Державної прикордонної служби України про перерахунок та виплату грошового забезпечення за минулі періоди, у межах якого оспорюється правомірність обчислення розміру грошового забезпечення з урахуванням приписів пункту 4 постанови КМУ №704 зі змінами, внесеними постановою КМУ №481.

11. Натомість у справі №520/24670/25 розглядається позов матері малолітньої особи, яка є отримувачем пенсійних виплат як член сім`ї загиблого військовослужбовця, про виготовлення та направлення до пенсійного органу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 18 червня 2025 року із використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, для перерахунку пенсії з 01 липня 2025 року.

12. Скаржниця також наголошує, що у цій справі позивачка не оспорює правомірність обчислення грошового забезпечення за період дії постанови КМУ №481, а звернулася з вимогою про виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, які, на її думку, підлягають застосуванню після набрання 18 червня 2025 року законної сили рішенням у справі №320/29450/24, яким відповідні положення постанови КМУ №481 визнано протиправними та нечинними.

13. Крім того, скаржниця вказує, що питання про те, яку саме редакцію пункту 4 постанови КМУ №704 необхідно застосовувати при обчисленні основних та додаткових видів грошового забезпечення у довідці для обчислення та перерахунку пенсії, вже вирішено Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №520/5814/24.

14. На переконання скаржниці, саме висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №520/5814/24, мають вирішальне значення для розгляду справи №520/24670/25 та мали бути враховані судом апеляційної інстанції під час вирішення справи по суті.

15. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2026 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

16. Касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 13 червня 2026 року.

17. Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2026 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи №520/24670/25 з суду першої інстанції.

18. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет адвоката Острицького А.О. через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 01 липня 2026 року о 20:51, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

19. Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет ІНФОРМАЦІЯ_1 через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 01 липня 2026 року о 20:17, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа.

20. З метою дотримання строків розгляду касаційної скарги та забезпечення всебічної і належної перевірки доводів скаржниці суддя-доповідач додатково витребував матеріали адміністративної справи №520/24670/25 в електронному вигляді. Для цього використано функціонал комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» - розділ «Витребування справ з ЦБД» (Центральної бази даних). Витребувані матеріали надійшли до Верховного Суду в електронному вигляді 17 серпня 2026 року.

21. Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2026 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 27 серпня 2026 року.

22. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

23. Від ІНФОРМАЦІЯ_1 відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду ухвали суду апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції і доводів учасників справи

24. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам у справі та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

25. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

26. Зі змісту наведеної норми вбачається, що передбаченою нею умовою для зупинення провадження є здійснення палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду касаційного перегляду судового рішення в іншій справі, правовідносини у якій є подібними до тих, що виникли у справі, яка розглядається.

27. Метою такого процесуального механізму є, зокрема, забезпечення єдності судової практики та можливості врахування судом при вирішенні спору правового висновку, сформованого палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду у подібних правовідносинах.

28. Зупинення провадження на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України є процесуальним правом суду. Водночас реалізація такого права має бути мотивованою та ґрунтуватися на встановленні подібності правовідносин у справах, що порівнюються, а також значення правового висновку, який очікується за результатами касаційного перегляду палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду, для правильного вирішення справи, провадження у якій зупиняється.

29. Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

30. У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2026 року справу №240/401/26 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

31. Необхідність такої передачі зумовлена наявністю різних підходів судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо застосування положень статей 7 та 265 КАС України при вирішенні питання про застосування пункту 4 постанови КМУ №704 у редакції постанови КМУ №481 у період її чинності.

32. Водночас сам по собі факт перебування іншої справи на розгляді палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду не є безумовною підставою для зупинення провадження. Для застосування пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має встановити подібність спірних правовідносин та те, що правовий висновок, який очікується в іншій справі, матиме істотне значення для правильного вирішення спору.

33. Такий підхід уже застосований Верховним Судом у постанові від 11 серпня 2026 року у справі №520/33165/25, у якій предметом касаційного перегляду була ухвала Другого апеляційного адміністративного суду про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №240/401/26.

34. У справі №520/33165/25 позивач також просив зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до органу Пенсійного фонду України оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 18 червня 2025 року із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, для перерахунку пенсії з 01 липня 2025 року.

35. За результатами касаційного перегляду у справі №520/33165/25 Верховний Суд дійшов висновку, що правовий висновок, який буде сформульований об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №240/401/26, не є визначальним для вирішення спору щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 18 червня 2025 року, оскільки не стосується того самого предмета спору та не охоплює правового питання, від якого залежить правильне вирішення такого спору.

36. Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що у спорі про видачу довідки станом на 18 червня 2025 року позивач не оспорює правові наслідки застосування постанови КМУ №481 у період її чинності та не заявляє вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за цей період. Правовою підставою такого позову є визначення нормативного регулювання, яке, на переконання позивача, підлягає застосуванню для оформлення довідки на відповідну дату та подальшого перерахунку пенсії.

37. З огляду на частину п`яту статті 242 КАС України наведений висновок Верховного Суду підлягає врахуванню при вирішенні цієї справи, оскільки спірні правовідносини у справі №520/24670/25 за своїм змістом є істотно подібними до правовідносин, оцінених Верховним Судом у справі №520/33165/25.

38. Колегія суддів також враховує посилання скаржниці на постанову Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі №520/5814/24, у якій сформульовано висновки щодо застосування пункту 4 постанови КМУ №704 у правовідносинах, пов`язаних з оформленням довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

39. Водночас зміст правовідносин, щодо яких сформульовано висновки у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2026 року у справі №520/5814/24, додатково свідчить, що правове питання, порушене скаржницею у цій справі, стосується визначення нормативного регулювання для оформлення довідки з метою перерахунку пенсії, а не правомірності нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю за період дії постанови КМУ №481.

40. Водночас питання щодо застосування зазначеного правового висновку при вирішенні позовних вимог по суті не належить до предмета цього касаційного перегляду та підлягає оцінці судом апеляційної інстанції під час продовження розгляду справи.

41. Так, у справі №240/401/26 предметом судового розгляду є позов військовослужбовця Державної прикордонної служби України про перерахунок та виплату грошового забезпечення за минулі періоди, у межах якого одним із ключових питань є правомірність визначення розміру грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 18 червня 2025 року із застосуванням пункту 4 постанови КМУ №704 у редакції постанови КМУ №481.

42. Натомість у справі №520/24670/25 предметом спору є право на оформлення довідки про розмір грошового забезпечення загиблого військовослужбовця станом на 18 червня 2025 року із визначенням посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, для подальшого перерахунку пенсії з 01 липня 2025 року.

43. Отже, у справі №520/24670/25 не ставиться питання про правомірність нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю у період дії постанови КМУ №481. Позивачка не заявляє вимог про перерахунок грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 18 червня 2025 року та не оспорює дії суб`єкта владних повноважень щодо застосування постанови КМУ №481 у цей період.

44. Заявлені вимоги пов`язані з обов`язком відповідача оформити довідку про розмір грошового забезпечення на конкретну дату - 18 червня 2025 року - для здійснення з 01 липня 2025 року перерахунку пенсії особі, яка є членом сім`ї загиблого військовослужбовця.

45. Тому вирішення об`єднаною палатою у справі №240/401/26 питання щодо застосування пункту 4 постанови КМУ №704 у редакції постанови КМУ №481 у період її чинності саме по собі не визначатиме відповіді на питання про наявність у позивачки права на отримання довідки станом на 18 червня 2025 року та про нормативне регулювання, яке має застосовуватися при її оформленні.

46. Відмінність предмета та юридичного змісту спірних правовідносин у цих справах є суттєвою, а не формальною. Спільність окремих нормативних актів, зокрема постанов КМУ №704 та №481, не свідчить автоматично про подібність правовідносин для цілей пункту 5 частини другої статті 236 КАС України.

47. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 зазначила, що для визначення подібності правовідносин необхідно насамперед установити зміст спірних правовідносин, тобто характер урегульованих нормами права прав та обов`язків їх учасників, а суб`єктний та об`єктний критерії застосовуються додатково, якщо це зумовлено специфікою правового регулювання.

48. Застосування цього підходу до правовідносин у справі, що переглядається, свідчить, що спірні правовідносини у справах №520/24670/25 та №240/401/26 не мають необхідного змістового зв`язку: у першій справі вирішується питання про право на документ для пенсійного перерахунку на визначену дату, тоді як у другій - питання про правомірність нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю протягом минулого періоду.

49. Колегія суддів також враховує, що постановою Верховного Суду від 16 липня 2026 року у справі №320/29450/24 скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими окремі положення постанови КМУ №481 були визнані протиправними та нечинними. Водночас ухвалення зазначеної постанови після постановлення оскаржуваної ухвали не змінює предмета цього касаційного перегляду та не усуває необхідності перевірки наявності передбачених пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України умов для зупинення провадження на момент постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали.

50. Водночас правові висновки, викладені у цій постанові Верховного Суду, підлягають врахуванню судом апеляційної інстанції під час подальшого розгляду спору по суті.

51. Крім того, висновки Верховного Суду у справі №320/29450/24 стосуються законності нормативного регулювання, запровадженого постановою КМУ №481, тоді як предметом цього касаційного перегляду є процесуальна законність зупинення провадження у справі за наявності або відсутності подібних правовідносин у розумінні пункту 5 частини другої статті 236 КАС України.

52. Отже, подальший розвиток судової практики щодо застосування постанови КМУ №481 не змінює висновку про відсутність у цій справі необхідності очікувати рішення Об`єднаної палати як передумови для продовження апеляційного розгляду.

53. Зміст оскаржуваної ухвали свідчить, що суд апеляційної інстанції, пославшись на передачу справи №240/401/26 на розгляд об`єднаної палати та на необхідність формування єдиного підходу щодо застосування пункту 4 постанови КМУ №704 з урахуванням змін, внесених постановою КМУ №481, не встановив, яке конкретне питання права у справі №240/401/26 є спільним із предметом спору у справі №520/24670/25 та яким чином правовий висновок об`єднаної палати Верховного Суду може мати визначальне значення для вирішення справи №520/24670/25.

54. Водночас реалізація судом процесуального права на зупинення провадження повинна узгоджуватися із завданням адміністративного судочинства, принципом розумності строків розгляду справи та правом особи на ефективний судовий захист. Тому зупинення провадження не може ґрунтуватися лише на формальному збігу нормативних актів, які підлягають застосуванню у різних за змістом правовідносинах. За відсутності реальної необхідності очікування такого правового висновку зупинення провадження призводить до невиправданого відкладення апеляційного перегляду та не відповідає вимозі розумного строку судового розгляду.

55. Необхідність такого підходу набуває додаткового значення в контексті переговорного процесу щодо вступу України до Європейського Союзу. У Спільній позиції Європейського Союзу щодо Кластера 1 «Основи» від 12 червня 2026 року (AD 18/26, CONF-UA 2/26) підвищення ефективності та результативності роботи судів визначено одним із проміжних критеріїв за Розділом 23 «Судова влада та основоположні права». Європейська Комісія у Звіті щодо України за 2025 рік (SWD(2025) 759 final) серед необхідних процесуальних реформ окремо зазначила скорочення можливостей для процесуальних затримок і зловживань та подальше спрощення процесуального регулювання відповідно до належних практик ЄС. Ці документи не визначають підстав зупинення провадження, встановлених статтею 236 КАС України, однак підтверджують, що застосування процесуальних механізмів, які спричиняють відкладення розгляду справи, має відповідати реальній процесуальній необхідності та не створювати невиправданих перешкод для своєчасного судового захисту.

56. За таких обставин правовий висновок, який буде сформульований об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №240/401/26, не є визначальним для вирішення спору у справі №520/24670/25 та не охоплює того самого правового питання, від якого безпосередньо залежить вирішення заявлених у цій справі позовних вимог.

57. Отже, перебування справи №240/401/26 на розгляді об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не створювало для суду апеляційної інстанції передбачених пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України достатніх правових підстав для зупинення провадження у справі №520/24670/25.

58. Порівняльно вимога уникнення процесуальних механізмів, здатних без належної потреби перешкоджати оперативному судовому розгляду, відображена також у рішенні Суду справедливості Європейського Союзу (Четверта палата) від 12 грудня 2024 року «Getin Holding та інші» (Getin Holding and Others), C-118/23, ECLI:EU:C:2024:1013, у якому в контексті статті 47 Хартії основоположних прав Європейського Союзу та статті 85(3) Директиви 2014/59/ЄС Суд наголосив на необхідності забезпечення оперативного судового перегляду.

59. У цій справі при оцінці наслідків необґрунтованого зупинення провадження Суд також ураховує характер правовідносин, щодо яких особа звернулася за судовим захистом. Позов подано в інтересах малолітньої дитини загиблого військовослужбовця та стосується реалізації її права на пенсійне забезпечення у зв`язку з втратою годувальника. У Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 у справі про посилений соціальний захист військовослужбовців, підпункт 3.2 пункту 3 мотивувальної частини, Конституційний Суд України наголосив, що реалізація права на соціальний захист військовослужбовців та членів їхніх сімей потребує якісного й ефективного правового регулювання та механізмів державної підтримки. Подальший розвиток цього підходу міститься у Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 12 жовтня 2022 року №7-р(ІІ)/2022 у справі щодо соціальних гарантій для захисників і захисниць України, підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 мотивувальної частини, у якому Суд виходив зі спеціального статусу цієї категорії осіб та необхідності забезпечення їм соціальних гарантій високого рівня. Ці обставини додатково вимагають уникнення процесуальних затримок, які не мають об`єктивного юридичного виправдання.

60. Зупиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції помилково виходив із подібності спірних правовідносин та визначального значення правового висновку об`єднаної палати у справі №240/401/26 для подальшого вирішення цього спору.

61. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

62. Оскаржувана ухвала Другого апеляційного адміністративного суду наведеним вимогам не відповідає, оскільки висновок про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України підстав для зупинення провадження зроблено внаслідок неправильної оцінки подібності правовідносин у справах №520/24670/25 та №240/401/26 і значення правового висновку у справі №240/401/26 для вирішення цього спору.

63. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням вимог пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, оскільки передбачених цією нормою підстав для зупинення провадження у справі не було, а тому наведені у касаційній скарзі доводи є обґрунтованими.

64. Отже, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2026 року та направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

65. Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

66. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, а доводи касаційної скарги спростовують правильність його висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

67. Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , необхідно задовольнити, ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2026 року - скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2026 року у справі №520/24670/25 скасувати.

Справу №520/24670/25 направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа