154/1178/26 
2/154/997/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
21 липня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Лутая А.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бойко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ
Позивач ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» 19.03.2026звернулося до суду із зазначеним позовом до  ОСОБА_1 про відшкодуванняшкоди в порядку регресу, який обґрунтовує тим, що 01 червня 2023 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом Фольцваген, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричіпом Burg, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР3030110. 
Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.07.2023 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126, 130 та 124 КУпАП.
Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник ОСОБА_3 (власник транспортного засобу) та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти, та виплачено ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан»страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн 
Оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу перебував в стані алкогольного сп`яніння, то у ТДВ «СК «Гардіан» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до відповідача ОСОБА_1 , як водія забезпеченого транспортного засобу. 
З урахуванням вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»завдані збитки в порядку регресу в розмірі 160 000 грн та понесені судові витрати. 
Ухвалою суду від 01.05.2026 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками. Заяв та клопотань від нього не надходило, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 01 червня 2023 року о 21 год. 40 хв. по вул. Поліської Січі у м. Володимирі Волинської області ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW-X5», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.07.2023 у справі 154/2866/23, провадження 3/154/1428/23, ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 08.08.2023. 
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW-X5» д.н.з. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_1 , на час дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», що підтверджується Полісом № АР3030110.
24 листопада 2023 року, згідно наданої суду копії платіжної інструкції №193160, ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» сплатила власнику транспортного засобу «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 страхове відшкодування на суму 160 000,00 грн.
Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого.
Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі статті 993 ЦК України, статті 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Суд встановив, що між сторонами у справі виникли правовідносини, у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які на період спірних правовідносин і до 01 січня 2025 року врегульовувались Законом України № 1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон).
У відповідності до статті 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно статті 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
На підставі п.9.1 статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно ч.2 п.12.1 статті 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
За п.22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі статті 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна або сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.
Згідно підпункт «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то він зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду.
На підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТзДВ «СК «Гардіан» є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути на користь позивача страхове відшкодування в сумі 160 000,00 грн. 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволення позовних вимог суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 82, 141, 265-265,280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» страхове відшкодування в сумі 160 000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» 2662,40 гривень судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Копію судового рішення протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі надіслати учасникам справи.
Повне рішення суду складено 21.07.2026.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» , код ЄДРПОУ 35417298, м. Київ, вул. Саксаганського,96.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя А.М. Лутай