КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року Київ № 320/12428/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Рейсер»
до Київської митниці 
про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Рейсер» (далі – позивач) з позовом до Київської митниці (далі – відповідач), в якому просили суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29.05.2023 № UA100340/2023/000017/2.
II. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позов обґрунтовано протиправністю рішення відповідача про коригування митної вартості товарів, оскільки порушень вимог митного законодавства позивачем вчинено не було. 
Зазначили, що між позивачем та Tianjin Perfect Furniture Co., Ltd в особі Hanson Zhang, яка діє на підставі статуту (продавець) 12.09.2022 було укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №PF106, за яким продавець зобов`язується продати, а покупець сплатити та прийняти у власність товар – обідні стільці. 
За положеннями контракту, зокрема пунктів 2.1, 2.2, загальна вартість товару за цим договором вказується в інвойсах та специфікаціях для кожної поставки товару. 
Загальна вартість товару включає в себе вартість товару, вартість упаковки, маркування, збереження товару від пошкоджень, витрати по сертифікації товару, оформлення всіх необхідних товаросупровідних документів, навантаження на борт транспортного засобу, вартість митних процедур в країні продавця.
Для здійснення митного оформлення товару позивачем була надана митна декларація від 29.05.2023 № 23UA100340316789U9. Митна вартість товару була визначена за ціною виставленого інвойса, що підтверджує загальну вартість купленого товару та закріплює умови конкретно цієї поставки товарів, згідно до умов загальноекономічного контракту від 12.09.2022 № PF106, а саме пунктів 2.1, 2.2. Одночасно з вказаною МД позивач подав такі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів: зовнішньоекономічний контракт PF106 від 12.09.2022; комерційний інвойс №PI222115 від 09.03.2023; Додаток (специфікація) до контракту PF106 від 12.09.2022; міжнародна товарно-транспортна накладна №177676 (CMR), коносамент №ZM23030259 від 15.03.2023; сертифікат про походження товару № 23C4403A1901/00122 від 23.03.2022.
Позивач стверджує, що запит митного органу було задоволено повністю, та подано всі необхідні документи для визначення загальної вартості товару для розмитнення, тому просили провести митне оформлення товарів, і не допустити безпідставну затримку ТЗ та вантажу платоспроможного імпортера.
Втім, Київська митниця відмовила у митному оформленні (випуску) товарів шляхом прийняття оскаржуваного рішення, яким було скореговано митну вартість товарів, а саме – на підставі того, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
На переконання позивача, у наданих документах наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, документи, що підтверджують транспортні витрати, у зв`язку із чим, убачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, ураховуючи, що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Вважають рішення відповідача протиправним, необґрунтованим та таким, що суперечать чинному законодавству України і порушує права та інтереси позивача, що стало підставою для звернення до суду.
Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому.
Зазначили, що 29.05.2023 до відділу митного оформлення №1 митного поста «СХІДНИЙ» декларантом подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД). ЕМД опрацьовано та присвоєно реєстраційний номер № 23UA100340316789U9. На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за вказаною ЕМД встановлено, що по названій митній декларації спрацювала система аналізу ризиків, а саме: 105-2: контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2: витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів здійснювались дії щодо додаткового контролю у відповідності до вказаних норм Митного кодексу України.
Звернули увагу суду, що вказані ризики з генеровані системою АСМО Інспектор (Автоматизована система митного оформлення Інспектор. Таким чином, посадова особа зобов`язана виконати вимоги Митного кодексу України та звернути увагу на подані документи та рівень митної вартості товару.
Отже, Київська митниця мала всі правові підстави витребувати документи щодо митної вартості у відповідності до вимог Митного кодексу України.
Так, за результатом аналізу наданих декларантом при митному оформленні документів, встановлено, що документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять відомостей щодо числових значень складових митної вартості, а саме: декларантом заявлено митну вартість товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс-2010 «FOB-Tianjin». Відповідно до положень Інкотермс-2010, на умовах поставки «FOB» продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно.
Декларантом для підтвердження витрат надано довідку про транспортні витрати від 23.05.2023 № б/н, видана «Глобал оушен лінк». Однак, згідно з СМR перевезення товарів здійснює ФОП «Поливода Світлана». Натомість, ніяких документів про фігурування ФОП «Поливода Світлана» немає, а тому це є свідчення того, що була залучена третя особа до перевезення, що було достатньою підставою для обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів.
Із умовами договору про перевезення від 08.04.2021 № 1001-Т/21 ТОВ «Глобал оушен лінк» є лише експедитором, який має право укладати договори й угоди із транспортними компаніями для виконання зобов`язань за цим договором.
Таким чином, належним підтвердженням суми оплати за транспортування товару у разі залучення сторонніх організацій є рахунки таких фактичних перевізників. Отже, у спірному випадку залишається непідтвердженою така складова митної вартості, як транспортні витрати.
Митниця вважає, що з урахуванням відсутності достовірних відомостей щодо числових значень таких складових, митний орган не мав можливості визнати заявлену декларантом митну вартість, оскільки розрахунки можуть здійснюватися лише на основі достовірних та об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, як визначено частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України. Відтак, метод визначення митної вартості за ціною контракту не міг бути застосований.
Отже, аналіз митного законодавства свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Зазначили, що декларантом подано до митного оформлення довідку про транспортні витрати 23.05.2023 № б/н. Однак цей документ не є таким документом, який би належним чином підтверджував факт сплати позивачем транспортних витрат у розумінні наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599. Тому перевірити достовірність декларування транспортних витрат не являється можливим.
Таким чином, на переконання відповідача, декларантом не підтверджені відомості щодо складових митної вартості на транспортування, що суперечить положенням пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, частин другої, дев`ятої, десятої та двадцять першої статті 58 Митного кодексу України.
Крім того, у пункті 4.1 контракту №PF106 від 12.09.2022 зазначено, що «базисні умови поставки є FOB Ксинганг (Інкотермс 2010). Можливе використання інших умов поставки… Всі інші умови поставки вказуються додатково в кожному інвойсі і не потребують внесення змін в даний Договір».
При цьому, в Інвойсі РІ222115 від 09.05.2023 зазначено Tianjin Сhіna, в коносаменті ZM23030259 місцем відправки є Xingang China, а у довідці про транспортні витрати від 23.05.2023 – Шеньжень Китай.
Щодо місця призначення, наголосили, що в інвойсі, коносаменті та довідці вказане місце прибуття – Гданськ Польща. Натомість, у СМR місцем навантаження товару є Ковале, Польща що в 9-15 км від порту Гданськ. У зв`язку із цим звернули увагу суду про відсутність інформації щодо вартості перевезення товару та розміру винагороди за надання транспортно-експедиційних послуг від м. Гданськ до м. Ковале, що є складовою митної вартості товару.
На підтвердження оплати за товар декларантом подано до митного оформлення платіжні інструкції №17 від 11.05.2023, №4 від 17.11.2022, №6 від 03.04.2023, №6 від 28.11.2022; в пункті призначення платежу вказано посилання на інвойс № РІ222115 від 16.11.2022, тоді як до митного оформлення поданий інший інвойс - №РІ222115 від 09.03.2023.
Вказане свідчить про не підтвердження оплати товару у відповідності до умов контракту, та суперечить пункту 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України, де чітко вказано, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Зауважили, що в інвойсі №РІ222115 від 09.03.2023, який поданий до митного оформлення вказана адреса продавця – RM 909 Bullding C, Wanda Plaza Guangyang DISTR.,Langfang.Hebel,China. Але, зазначені реквізити відрізняються від вказаних у контракті, у якому адресою продавця зазначено: 8 SHETON WAY #45-01. AXA TOWER. SINGAPORE 068811.
Крім того, декларація країни відправлення надана без дотримання вимог статті 254 Митного кодексу України (без надання перекладу експортної декларації українською мовою, в якій містяться дані, що є необхідними для перевірки або підтвердження митним органом). 
Отже, надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 Митного кодексу України, із поданих документів неможливо було підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.
У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, ураховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Декларант своїм Листом № б/н від 29.05.2023 просив підтвердити митну вартість в декларації № 23UA100340316789U9, або в разі необхідності винести рішення про визначення митної вартості в найкоротший термін.
Таким чином, декларантові було надано можливість усунути виявлені розбіжності, однак, декларант відмовився від наданого права та не скористався ним.
Отже, у зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості на підставі поданих декларантом документів відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України, митним органом проводилась процедура консультації з декларантом згідно із частиною четвертою статті 57 Митного кодексу України. 
За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б статті 57 Митного кодексу України - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.
Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 Митного кодексу України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. 
До митного оформлення такої інформації декларант не надавав. У митниці така інформація також відсутня. Але, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2 ґ-резервного методу.
Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.
Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар № UA100330/2022/439372 від 09.07.2022, №UA205140/2022/92512 від 23.12.2022 із розрахунку 4,02 дол. США/кг. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
У зв`язку із цим відповідач стверджував правомірність винесення спірного рішення та відсутність підстав для визнання його протиправним і скасування як таке, що містить усію необхідну інформацію та обґрунтування.
III. Процесуальні дії суду у справі
Ухвалою суду від 21.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.
Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.
З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева компанія Рейсер» є платником податків, та зареєстроване в якості юридичної особи 26.11.2020, що підтверджено даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом в ЄДРПОУ: 44098354. Адресою місцезнаходження станом на день розгляду справи, є: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 9.
Видами діяльності є: 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний) 23.14 Виробництво скловолокна 23.19 Виробництво й оброблення інших скляних виробів, у тому числі технічних 23.31 Виробництво керамічних плиток і плит 23.32 Виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини 23.41 Виробництво господарських і декоративних керамічних виробів 23.49 Виробництво інших керамічних виробів 23.51 Виробництво цементу 23.52 Виробництво вапна та гіпсових сумішей 23.70 Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах 53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність 95.22 Ремонт побутових приладів, домашнього та садового обладнання.
Установлено, що позивачем 12.09.2022 укладено зовнішньоекономічний контракт № PF106 із заводом-виробником Tianjin Perfect Furniture Co., Ltd на поставку обідніх стільців, умови поставки FOB-XINGANG.
Положеннями контракту, зокрема пунктами 2.1, 2.2 передбачено, що загальна вартість товару за цим договором вказується в інвойсах та специфікаціях для кожної поставки товару. Загальна вартість товару включає в себе вартість товару, вартість упаковки, маркування, збереження товару від пошкоджень, витрати по сертифікації товару, оформлення всіх необхідних товаросупровідних документів, навантаження на борт транспортного засобу, вартість митних процедур в країні продавця.
Відповідно до пунктів 2.3, 4.1, 4.2 валюта контракту – у доларах, базисні умови поставки FOB-XINGANG, згідно Інкотермс 2010. Можливе використання інших умов поставки, у тому числі і поставки на безоплатній основі. Всі інші умови поставки вказуються додатково в кожному інвойсі та не потребують внесення змін у цей договір. Товар повинен бути завантажений в порт відправника протягом 10 (десяти) тижнів з моменту надходження 30% від вартості товару на розрахунковий рахунок продавця і уточнення всіх деталей.
Відповідно до Інвойсу № PI222115 від 09.03.2023 продавцем та покупцем була погоджена кількість та загальна ціна товару. Загальна кількість товару складає – 5160 шт., загальна вартість товару – 33 028,000 доларів (USD).
Для здійснення митного оформлення товару позивачем була надана митна декларація №23UA100340316789U9 від 29.05.2023.
За доводами позивача, митна вартість товару була визначена за ціною виставленого інвойса, що підтверджує загальну вартість купленого товару та закріплює умови конкретно цієї поставки товарів, згідно до умов загальноекономічного контракту №PF106 від 12.09.2022, а саме - пунктів 2.1, 2.2.
Одночасно з указаною МД позивач подав такі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів: зовнішньоекономічний контракт PF106 від 12.09.2022; комерційний інвойс №PI222115 від 09.03.2023; додаток (специфікація) до контракту PF106 від 12.09.2022; міжнародна товарно-транспортна накладна №177676 (CMR), коносамент №ZM23030259 від 15.03.2023; сертифікат про походження товару № 23C4403A1901/00122 від 23.03.2022.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 29.05.2023 № UA100340/2023/000017/2.
Зі змісту названого рішення вбачається, що у відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. 
Результати проведеної консультації наведено в електронних повідомленнях, направлених декларанту. 
Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 57, 58, 59-63 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: наявні розбіжності у відомостях стосовно коду товару, реквізитів коносаменту, інвойсу (контракту), відправника у поданій до митного оформлення вантажній митній декларації країни-відправлення та іншими наявними документами; наявні розбіжності у реквізитах продавця у контракті та інвойсі; для підтвердження складової митної вартості (передбаченої частиною другою статті 368 Митного кодексу України) надана довідка щодо транспортних витрат від 23.05.2023, яка носить інформаційний характер та не надано жодного документу, передбаченого частиною другою статті 53 Митного кодексу України та наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599; довідка щодо транспортних витрат надана від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи з наданої до митного оформлення CMR, умови поставки FOBTianjin, зазначені в митній декларації, не відповідають вказаним у контракті – FOB Ксинган, та відсутні у наданому інвойсі та специфікації на поставку товару; у графі 44 митної декларації під кодом 0325 (рахунок-проформа) надано замість цінового документу пакувальний лист), а також у зв`язку із ненаданням декларантом усіх витребуваних додаткових документів (відмовою в наданні), передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості не додержуючись терміну встановленому статтею 53 Митного кодексу України.
За результатами перевірки об`єктивності ціни товарів на підставі Методичних рекомендацій, встановлено, що заявлений рівень митної вартості товару значно нижчий за ціни подібних товарів, що також викликає сумніви у дійсності ціни товарів. Відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Також, положеннями частини шостої статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або заявлені відомості містять розбіжності та не містять всіх складових митної вартості, необхідних при її обчислені, а також коли декларантом не подано документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 Митного кодексу України, а також у разі відсутності у цих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, яка сплачена або яка підлягає сплаті. У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями зазначених статей Митного кодексу України, використання заявленого декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до статті 58 Митного кодексу України не можливо. 
Керуючись положеннями частини четвертої статті 57 Митного кодексу України, проведена процедура консультації між митницею та декларантом. За результатами консультації декларанту надіслано повідомлення з обґрунтуванням не застосування заявленого ним методу визначення митної вартості та пропозицією визначити митну вартість оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу. Обґрунтування не застосування методів визначення методів визначення митної вартості: метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до частини шостої статті 54 та частини другої статті 58 Митного кодексу України у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять відомостей щодо числових значень складових митної вартості. 
Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з тим, що відсутні ціни угоди ідентичних товарів відповідно до умов, зазначених у статті 59 Митного кодексу України. 
Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з тим, що ціни угоди на подібні товари не прийняті митним органом відповідно до умов, зазначених у статті 60 Митного кодексу України або прийняті митним органом не найближчим часом. 
Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Митного кодексу України. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Митного кодексу України. 
Відповідно до частини п`ятої статті 55 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Враховуючи неможливість застосування попередніх методів митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МКУ з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях: по товару № 1 за митною декларацією № UA100330/2022/439372 від 09.07.2022, № UA205140/2022/92512 від 23.12.2022 із розрахунку 4,02 дол. США/кг. 
Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом наведено у електронному повідомленні декларанту. Також повідомлено, що: 
1. Згідно з пунктом 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у т.ч. у разі неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України. 
2. Декларант має права, - викладені у пункті 3 статті 52 Митного кодексу України – щодо випуску у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України. 
3. Декларант має право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або до суду.
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулювання правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, врегульовані нормами Митного кодексу України (далі – МК України).
За правилами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За приписами статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).
Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.
Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частини п`ята статті 58 МК України).
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. 
Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).
Згідно із частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. 
Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною десятою статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За нормами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МК України.
Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
За положеннями статті 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно із частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГААТ.
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом вартостях.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частинами другою та третьою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи
VI. Оцінка суду
Так, МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. 
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частинах першій та другій статті 54 МК України.
З огляду на компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, суд констатує, що зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом. 
Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. 
Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
На переконання суду, висновок митного органу повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. 
Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Судом установлено, що 12.09.2022 позивачем укладено зовнішньоекономічний контракт № РF106 із заводом-виробником Tianjin Perfect Furniture Co., Ltd на поставку обідніх стільців. Для здійснення митного оформлення товару позивачем була надана митна декларація від 29.05.2023 № 23UA100340316789U9. 
Митна вартість товару була визначена за ціною виставленого інвойса, що підтверджує загальну вартість купленого товару та закріплює умови конкретно цієї поставки товарів, згідно до умов загальноекономічного контракту від 12.09.2022 № PF106, а саме пунктів 2.1, 2.2. 
Одночасно з указаною МД позивач подав такі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів: зовнішньоекономічний контракт PF106 від 12.09.2022; комерційний інвойс №PI222115 від 09.03.2023; Додаток (специфікація) до контракту PF106 від 12.09.2022; міжнародна товарно-транспортна накладна №177676 (CMR), коносамент №ZM23030259 від 15.03.2023; сертифікат про походження товару № 23C4403A1901/00122 від 23.03.2022.
У процесі митного оформлення було з`ясовано, що декларантом не подано документів для підтвердження митної вартості згідно зі статтею 53 МК України, чим порушено вимоги статей 52 та 53 МК України. 
У зв`язку із чим, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 29.05.2023 № UA100340/2023/000017/2.
У свою чергу, Київська митниця стверджувала про наявні розбіжності у відомостях стосовно коду товару, реквізитів коносаменту, інвойсу (контракту), відправника у поданій до митного оформлення вантажній митній декларації країни-відправлення та іншими наявними документами; наявні розбіжності у реквізитах продавця у контракті та інвойсі; для підтвердження складової митної вартості (передбаченої частиною другою статті 368 МК України) надана довідка щодо транспортних витрат від 23.05.2023, яка носить інформаційний характер та не надано жодного документу, передбаченого частиною другою статті 53 МК України та наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599; у графі 44 митної декларації під кодом 0325 (рахунок-проформа) надано замість цінового документу пакувальний лист); ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів (відмовою в наданні), передбачених пунктом 3 статті 53 МК України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості не додержуючись терміну встановленому статтею 53 МК України.
Суд звертає увагу, що положеннями контракту, зокрема пунктами 2.1, 2.2 передбачено, що загальна вартість товару за цим договором вказується в інвойсах та специфікаціях для кожної поставки товару. 
Загальна вартість товару включає в себе вартість товару, вартість упаковки, маркування, збереження товару від пошкоджень, витрати по сертифікації товару, оформлення всіх необхідних товаросупровідних документів, навантаження на борт транспортного засобу, вартість митних процедур в країні продавця.
За змістом пунктів 2.3, 4.1, 4.2 валюта контракту – у доларах, базисні умови поставки FOB-XINGANG, згідно Інкотермс 2010. Можливе використання інших умов поставки, у тому числі і поставки на безоплатній основі. Всі інші умови поставки вказуються додатково в кожному інвойсі та не потребують внесення змін у цей договір. Товар повинен бути завантажений в порт відправника протягом 10 (десяти) тижнів з моменту надходження 30% від вартості товару на розрахунковий рахунок продавця і уточнення всіх деталей.
Відповідно до Інвойсу від 09.03.2023 № PI222115 продавцем та покупцем була погоджена кількість та загальна ціна товару. Загальна кількість товару складає – 5160 шт., загальна вартість товару – 33 028,000 доларів (USD).
Крім того, для підтвердження складової митної вартості (передбаченої частиною другою статті 368 МК України), позивачем була надана довідка щодо транспортних витрат від 23.05.2023. 
Втім, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що така довідка носить інформаційний характер та не надано жодного документу, передбаченого частиною другою статті 53 МК України та наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. 
Суд не погоджується з такими доводами відповідача та зазначає, що довідка щодо транспортних витрат від 23.05.2023 є таким самим документом, та має таку ж юридичну силу, як і інші документи надані позивачем до митного оформлення. У довідці про транспортні витрати від 23.05.2023 вказано загальну суму, що підлягає сплаті позивачем за перевезення товару; номер авто, яке здійснювало перевезення; номер контейнеру; а також визначено маршрут перевезення товару, що подавався митному органу для розмитнення.
Таким чином у поданій довідці про транспортні витрати від 23.05.2023 містяться відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Ще одним транспортним документом є CMR №177676, у якій зазначені детальні відомості про товар, що перевозився.
Стосовно доводів відповідача, що довідка щодо транспортних витрат надана від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи з наданої до митного оформлення CMR, умови поставки FOB Tianjin, зазначені в митній декларації, не відповідають вказаним у контракті – FOB Ксинган, та відсутні у наданому інвойсі та специфікації на поставку товару, суд зазначає таке.
Умовами контракту № PF106 від 12.09.2022 між позивачем (покупець) та Tianjin Perfect Furniture Co., Ltd (продавець) визначено, що продавець поставляє покупцю товар на умовах FOB XINGANG, згідно з INCOTERMS 2010 (пункту 4.1).
Відповідно до умов поставки FOB (Free on Board / Вільно на борту), згідно з INCOTERMS 2010, продавець виконав свої обов`язки поставки, коли товар перейшов на борт судна в названому порту відвантаження. Це означає, що із цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару повинен нести покупець.
За умовами термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне оформлення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися виключно у випадках доставки товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не збираються поставити товар на борту судна, слід застосовувати термін FCA.
Отже, витрати на транспортування товарів до порту, а також витрати на навантаження, вивантаження та обробку товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту вже включені продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини десятої статті 58 МК України позивач не поніс.
Таким чином, посилання відповідача на те, що довідка надана особою, що не транспортувала товар жодним чином не впливає на митну вартість товару та є безпідставним.
Тож, твердження відповідача про те, що декларантом не було надано документів на підтвердження транспортних витрат є необґрунтованим.
Втім, залучення експедитором третіх осіб для здійснення перевезень не суперечить нормам МК України, та іншими нормативно-правовими актами, а тому не може бути причиною сумнівів у заявленій митній вартості.
За доводами позивача, які не спростовані відповідачем, умови поставки не змінювалися (FOB – зазначений в усіх документах), а розбіжність у назвах порту відвантаження, зазначена в контракті та в митній декларації, не має суттєвої різниці, так як Tianjin та Xingang знаходяться на одній території.
Натомість, Київська митниця ставить під сумнів транспорті витрати, заявлені позивачем, посилаючись на те, що в СМR вказано не експедитора, а перевізника, тобто особи, яка безпосередньо транспортувала товар. 
Так, довідка про транспортні витрати від 23.05.2023, надана ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК», відповідно до якої вартість морського транспортування до митного кордону України за маршрутом: ШЕНЬЧЖЕНЬ (КНР) – Гданськ (Польща) для контейнерів 1*40 HC: SLSU6294984 за коносаментом ZM23030259 складає 92 811,11 грн без ПДВ. Послуги за межами України – 59 715,60 грн без ПДВ. Міжнародне перевезення Гданськ – Ягодин - 63 310,00 грн без ПДВ. Експедиторські послуги за межами України склали 365,68 грн без ПДВ; ПДВ 20% - 73,14 грн. Всього з ПДВ - 438,82 грн. Страхування вантажу за межами митної території України не проводилось.
Натомість, чинним законодавством України експедитору не заборонено залучати до організації перевезення третіх осіб, а тому, доводи Київської митниці про те, що довідка про транспортні витрати надана від особи, яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи з наданої до митного оформлення СМR, є необґрунтованими і не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. 
У свою чергу, позивач, як декларант, не має обов`язку згідно норм МК України надавати додаткові договори, які укладені між виконавцем за договором на транспортно-експедиційні послуги та іншими перевізниками, які залучаються виконавцем до здійснення операцій з надання послуг, з якими позивач безпосередньо договори не укладав.
Щодо доводів відповідача про те, що в графі 44 митної декларації під кодом 0325 (рахунок-проформа) надано замість цінового документу пакувальний лист, слід зазначити таке.
У пункті 3 частини другої статті 53 МК України зазначено обов`язковість подання рахунку-фактури (інвойсу) або рахунку-проформи (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). 
У розглядуваному випадку товар є об`єктом купівлі-продажу, тому згідно із зазначеною статтею декларант має подати обов`язково тільки рахунок-фактуру (інвойс), який і було подано, відповідно до митної декларації під кодом 0380 № PI222115 від 09.03.2023.
За умовами контракту від 12.09.2022 № PF106, покупець купує товар у кількості та за ціною, вказаною в інвойсах та специфікаціях (пункти 1, 2 контракту), тобто товар є об`єктом купівлі-продажу. Крім цього, продавцем надавався позивачу саме інвойс, у якому чітко визначено ціну товару. Такий же інвойс був поданий і відповідачу разом із митною декларацією. Отже, зазначені доводи відповідача, на переконання суду у взаємозв`язку із встановленими обставинами, є безпідставними.
При цьому, технічна помилка щодо зазначення під кодом 0325 замість рахунку-проформи пакувального листа ніяким чином не впливає на митну вартість поданого до митного оформлення товару, так як відповідно до пункту 3 частини другої статті 53 МК України його подання не є обов`язковим у спірному випадку.
Також, слід звернути увагу на те, що за умовами контракту, для кожної поставки складається окрема специфікація на товар, який придбаває позивач, у вигляді невід`ємного додатку до зовнішньоекономічного контракту. 
У цьому випадку, це специфікація від 16.11.2022 до контракту, яка є додатком до нього і його невід`ємною частиною, була подана митному органу, а також містить опис імпортованого товару і всю необхідну інформацію про його вартість та характеристики задля ідентифікації. Вказані відомості щодо товару у специфікації є аналогічними, як і в проформі-інвойс від 09.03.2023 та інших додатках, що містять специфікацію товарів, які придбаваються позивачем.
На переконання суду, митним органом в оскаржуваному рішенні не було конкретизовано і не вказано, які саме відомості мають підтвердити витребувані документи чи які має конкретизувати декларант, хоча частина документів, які витребовує митний орган, вже надавалися під час митного оформлення, зокрема: документи, що підтверджують вартість перевезення товару; інвойси, які необхідні для ідентифікації товару і підтверджують його вартість; митні декларації країни-відправлення; квитанції про передоплату за товар.
Суд також зазначає, що відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та не мають більшого значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Як наслідок, само лише зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформленої митної декларації з вищим рівнем митної вартості товару - не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості. 
Також відповідачем не було доведено, які саме дані щодо числового значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті відсутні або містять розбіжності.
Підстави витребування інших додаткових документів та необхідність їх подання митним органом належним чином не обґрунтовано. 
За таких обставин, суд уважає, що у митного органу були відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, відсутні ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. У зв`язку із чим, у митного органу були відсутні підстави витребовувати додаткові документи.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже, на переконання суду, такі не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у митного органу обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
У цьому випадку, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визначенні митної вартості, заявленої позивачем, суд констатує, що митним органом не доведено, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.
Належних та достовірних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відповідач суду не надав, що свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
VII. Висновок суду 
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову.
VIII. Розподіл судових витрат 
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом установлено, що позивачем при поданні позову не було сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Ураховуючи, що позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався, суд уважає за необхідне стягнути на користь Державного бюджету судовий збір за подання до адміністративного суду позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – відповідача, який прийняв оскаржуване рішення.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 29.05.2023 № UA100340/2023/000017/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП: 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, б. Гавела Вацлава, буд. 8-А) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 0 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.