Провадження № 2/742/445/26 
Єдиний унікальний № 742/5352/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року м. Прилуки 

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Лісафіної А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги, 
ВСТАНОВИВ:
І. Правовідносини сторін.
Позивач звернувся до суду із заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 16391,82 грн.
Позовна заява мотивована тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області, у житловому приміщенні за адресою: м. Прилуки, Пилипа Орлика, буд.12. Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ОСОБА_1 ..
Внаслідок несвоєчасної та неповної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги у відповідачів утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2025 року становить 16391,82 грн.
Оскільки відповідачі у добровільному порядку заборгованість не погашають, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом про її стягнення.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2025 року, справу розподілено судді ОСОБА_3 .
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.03.2026 в якості співвідповідача у справі залучено ОСОБА_2 
10.03.2026 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано розпорядження № 488/636/266-Орд щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді на підставі подання заяви про відставку.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.03.2026 року справу прийнято до свого провадження.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник Позивача у судове засідання не з`явився. Згідно додаткових пояснень представника від 18.05.2026 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , поділений на дві окремі частини і позивачем відкрито два абонентські номери: абонентський номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , та абонентський номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 . При цьому заборгованість за а/н НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 відсутня.Нарахування за послуги централізованого водопостачання за абонентським номером 6349, відкритим на ім`я ОСОБА_1 , припинено з квітня 2025 року у зв`язку з відключенням від мережі централізованого водопостачання. Таким чином, заборгованість у розмірі 16 391,82 грн виникла саме за абонентським номером НОМЕР_1 та підлягає стягненню із ОСОБА_1 .
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися, шляхом направлення судової повістки.
У встановлений строк відзив на позовну заяву не надали.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відтак, з огляду на вказані приписи ЦПК, а також приймаючи до уваги позицію позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на комунальному підприємстві «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Сенченко А.В. є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії договору №6349 від 11.08.2016 року, про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та обслуговування внутрішньобудинкових систем, в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,виконавцем вказаних послуг є - КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області, а споживачем отриманих послуг є – ОСОБА_1 .
Як убачається з розрахунку заборгованості за комунальні послуги за абонентським особовим рахунком НОМЕР_1 , за період з грудня 2021 року по 01.08.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 16391,82 грн.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №460037264 від 13.01.2026, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Верховний Суд України у своїй постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 зазначив про те, що не дивлячись на те, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Разом з цим, такому праву споживача прямо відповідає його обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 в справі № 750/12850/16-ц та від 06.11.2019 в справі № 642/2858/16.
Згідно з частиною першою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом статті 12Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відсутність договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє споживача від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з положеннями частин першої - четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
VІ. Висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Встановивши, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим у КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг у житловому приміщенні за адресою: м. Прилуки, Пилипа Орлика, буд.12 та що за період з грудня 2021 року по 01.08.2025 року включно утворилася заборгованість за надані послуги у розмірі 16391,82 грн., та враховуючи що заборгованість за іншим особовим рахунком НОМЕР_2 , відкритого на ім`я відповідача ОСОБА_2 відсутня, суд дійшов висновку, що зазначена сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 як користувача відповідних послуг, оскільки саме на нього покладено обов`язок їх своєчасної та повної оплати.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що відповідачі відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надали, суд приходить до переконання про доведеність позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості за житлово-комунальні послуги.
VІІ. Розподіл судових витрат.
Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. (а.с. 1).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі з відповідача ОСОБА_1 , то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн, тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.
На підставі наведеного, ст.247, 263-265, 273, 279, 280-281, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 16 391 (шістнадцять тисяч триста дев`яносто одна) гривень 82 копійки.
В частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення до суду апеляційної інстанції лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Через неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Повний текст судового рішення складено: 23.07.2026
Суддя           Дмитро ДАВИДЧУК