Дата документу 10.09.2026
Справа № 334/9458/25
Провадження № 2/334/654/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
за участю секретаря Цілінко А.С.,
представника позивача Нінчук Худякової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 є квартиронаймачами житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , яка надана на підставі ордера на жиле приміщення № 4964 від 11.09.1987 року та є неприватизованою. У зазначеній квартирі також зареєстровані відповідачі: донька позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та онука - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачка зазначає, що відповідачі ще з 2007 року добровільно виїхали зі спірної квартири на інше постійне місце проживання і з того часу у квартирі не проживають, особистих речей там не мають, витрат по утриманню квартири та оплаті житлово-комунальних послуг не несуть, долею житла взагалі не цікавляться. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачам ніколи не чинилося. Всі витрати по сплаті житлово-комунальних послуг позивачка, яка є особою з інвалідністю 2 групи, вимушена нести самостійно разом з малозабезпеченим пенсіонером ОСОБА_4 , що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Фактичне місце проживання відповідачів наразі невідоме. Реєстрація відповідачів порушує законні права та охоронювані інтереси наймачів, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом і просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України.
Ухвалою суду від 25.11.2025 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки, ухвали про відкриття провадження на адресу місця проживання відповідачів. Згідно довідки про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». 
У визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов, відповідач не подав, жодних пояснень щодо причини неявки суду не надав. 
Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Як зазначено вище, відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження.
Суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи, відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача, оскільки відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, її представника та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є ізольованою двокімнатною квартирою, загальною площею 49,25 кв.м, житловою площею 29,4 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорта на квартиру, виготовленого 19.09.2025 року ФОП ОСОБА_7 (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:7568-0311-5752-0320).
Зазначена квартира є неприватизованою (муніципальною).
Наймачем зазначеної квартири є ОСОБА_4 на підставі ордера на жиле приміщення № 4964, виданого 11 вересня 1987 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів на сім`ю з 4 осіб: наймача ОСОБА_4 , його дружини ОСОБА_1 (позивачки) та доньок ОСОБА_8 і ОСОБА_2 .
Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає у спірній квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в її паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому 27.01.1998 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області. Позивачка є особою з інвалідністю II групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААД № 064328.
Також у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 з 04.05.2001 року (що підтверджується відповіддю № 2003624 від 13.11.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманою за запитом суду відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України), а також її донька — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послу Запорізької міської ради від 18.11.2025 року.
Як встановлено судом з письмових матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірному житловому приміщенні не проживають тривалий час - з 2007 року по теперішній час, тобто понад шість місяців, без поважних причин. Вони виїхали на інше постійне місце проживання, особистих речей у квартирі не мають, комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла участі не беруть і квартирою не цікавляться. Будь-яких перешкод у користуванні житлом відповідачі не мають і про наявність таких суду не заявляли.
Факт тривалого непроживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірній квартирі понад встановлений законом строк підтверджується долученим до позовної заяви Актом про фактичне непроживання особи від 08 жовтня 2025 року, складеним сусідами (мешканцями квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 зазначеного будинку) та належним чином посвідченим підписом голови правління і печаткою ОСББ «Звенигородська 16».
Непроживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірній квартирі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є підписантами акту про фактичне непроживання особи від 08.10.2025 року, та які були допитані в судовому засіданні.
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_5 , вона є сусідкою родини ОСОБА_9 . Вказує на те, що доньки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 давно не проживають з батьками в квартирі АДРЕСА_1 , зазначає, що дуже давно їх не бачила. Також свідок вказала на те, що коли донька ОСОБА_10 народила дитину, та досить не тривалий час проживали за вищевказаною адресою, потім вони поїхали з даної квартири і більше їх ніхто не бачив.
Відповідно до пояснень свілка ОСОБА_6 , вона є сусідкою родини ОСОБА_9 . Вказує на те, що доньки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спочатку проживали разом з батьками, а потім, через невідомі причини вони виїхали з даної квартири та перестали спілкуватись. ОСОБА_10 , як народила доньку, то спочатку мешкала у вищевказаній квартирі, а потім щось трапилось і вона поїхала, більше їх не бачили у вказаній квартирі. 
Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно із ч.1, 2 ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Пунктом 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 
Згідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , будучи зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 , тривалий час (понад встановлений шестимісячний строк) не проживають у даній квартирі без поважних причин, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не беруть, особистих речей у ньому не мають, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.