Справа № 134/1110/26
1-кп/134/85/2026
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2026 року   селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль Вінницької області кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026025190000023 від 14 квітня 2026 року, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, до засудження проживаючого АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 24.08.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік; 27.01.2025 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року пробаційного нагляду, 05 листопада 2025 року Хаджибейським районним судом м. Одеси ч. 1 ст. 309, ст. 71 до одного року обмеження волі, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , відбуваючи покарання у виді обмеження волі у Державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)» згідно вироку Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року за ч. 1 ст. 309, із застосуванням ст. 71 КК України, діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/9ВР, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг , так як в минулому, відповідно до вироку Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року засуджувався за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з метою вчинення кримінального правопорушення, 13.04.2026, точного часу не встановлено, приїхав на обстеження до Крижопільської обласної лікарні інтенсивного лікування, що знаходиться за адресою вул. Д. Нечая, 10, с-ще Крижопіль Тульчинського району Вінницької області. Після проходження обстеження ОСОБА_4 направився до місцевого автовокзалу с-ща Крижопіль, що розташований за адресою вул. Соборна, 4, с-ще Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, де очікував автобус. Перебуваючи на автовокзалі засуджений ОСОБА_4 знайшов на землі пачку від цигарок, всередині якої виявив два згортка із полімерного матеріалу, один із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, інший із вмістом кристалічної речовини білого кольору. Усвідомлюючи те, що подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичною речовиною, а кристалічна речовина білого кольору є психотропною речовиною, переслідуючи злочинний умисел на незаконне придбання наркотичної та психотропної речовини, ОСОБА_4 забрав два згортки із вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору та кристалічної речовини білого кольору, тим самим, незаконно придбав психотропну речовину та в подальшому помістив знайдені ним два згортки до кишені своїх штанів та направився до інших засуджених, що також очікували автобус на автовокзалі вул. Соборна, 4, с-ще Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, тим самим, незаконно зберігав психотропну речовину. Перебуваючи на території автовокзалу був зупинений працівниками відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області. Під час спілкування ОСОБА_4 , особисто дістав з кишені штанів два згортки та видав працівникам поліції.
Згідно із висновком експерта у кристалічній речовині міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP. В досліджуваній кристалічній речовині масою 0,7920 г, маса PVP становить 0,6304 г.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми незаконними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому показав, що дійсно13 квітня 2026 року перебував у селищі Крижопіль, оскільки звертався в місцеву лікарню для оформлення інвалідності. Після лікарні перебував на території автовокзалу селища Крижопіль, чекав автобус на с. Городківку, зайшовши за ріг будинку, він побачив пачку сигарет, відкривши її побачив, що там знаходяться згортки. Він зрозумів, що це є психотропні речовини. В подальшому поклав їх до кишені для власного споживання, оскільки він вживає наркотики. На автовокзалі підійшли до нього працівники поліції і спитали чи має він заборонені речовини, він відразу дістав та добровільно віддав згортки працівникам поліції.
Наведені обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 ніким не оспорювалися. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченого, немає, у зв`язку з чим судом відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, а його дії, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею повністю доказані та вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 309 КК України.Тому ОСОБА_4  винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Отже, згідно з положеннями ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Судом в ході судового розгляду встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого – щире каяття та визнання вини.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин під час відбуття покарання у виді обмеження волі, відомості про особу обвинуваченого, який офіційно не був працевлаштований до засудження, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбуває покарання у виді обмеження волі у ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)», судимості не зняті та не погашені, не одружений, на утримані нікого не має, за місцем відбування покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)» зарекомендував себе посередньо, був працевлаштований на контрагентському об`єкті ДП «Укрветсанзавод», до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не має. Злочин у даній справі обвинувачений вчинив не відбувши покарання, призначене йому попереднім вироком. 
Суд враховує, що обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про недостатність попереднього покарання для його виправлення.
Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про стійку антисоціальну налаштованість обвинуваченого та невиправлення після постановлення попереднього вироку.
Визначаючи вид покарання ОСОБА_4 , суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер вчинених злочинних дій, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, і приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.
Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є не тяжким злочином, особу обвинуваченого, те, що він неодноразово судимий, не працював офіційно до засудження, вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання, враховуючи пом`якшувальні обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
Визначаючи такий вид покарання судом враховуються положення ст. 50 КК України, а саме, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, попередження вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.
На момент постановлення вироку ОСОБА_4 повністю не відбув покарання, призначене вироком від 08.11.2025 року, тому відповідно до ст.71 КК України до нового покарання підлягає частковому приєднанню його невідбута частина.
Тому суд вважає достатнім і доцільним для виправлення призначити покарання у виді позбавлення волі з частковим приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 71, ст. 72 КК України. При цьому, для часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року необхідно перерахувати покарання у виді обмеження волі на покарання у виді позбавлення волі на підставі п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. 
На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.
При призначенні остаточного покарання, на підставі вищезазначеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
Крім того, з метою забезпечення виконання вироку, враховуючи призначення покарання у виді позбавлення волі, наявність ризику ухилення від виконання вироку та необхідність забезпечення його виконання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.
Цивільний позов не заявлявся.
Згідно ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 2888,16 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави. 
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з припиненням потреби, арешт, накладений на майно згідно ухвали слідчого судді від 14 квітня 2026 року - слід скасувати після набрання вироком законної сили. 
Долю речових доказів, які визнані та приєднані до кримінального провадження постановами старшого дізнавача СД ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 04 травня 2026 року та 06 травня 2026 року, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 368, 373-376, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року, з урахуванням п.п. б п.1 ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 16 копійок.
Арешт, накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2026 року - скасувати.
Речові докази по справі:
- порошок в кількості 0,6304 грам, який упакований в сейф-пакет 5689692 та переданий на зберігання ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області (номер книги обліку речових доказів – 820, порядковий номер - 28) – знищити;
- рослини в кількості 0,72 грам, які упаковані в сейф-пакет 5688744 та передані на зберігання ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області (номер книги обліку речових доказів – 820, порядковий номер - 25) – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня надсилається поштою.

Суддя