РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 р. Справа № 597/447/26

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Тренич А.Г.,
секретар судового засідання Богдан В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заліщицької державної нотаріальної контори про скасування заборони на житловий будинок та вилучення відповідного запису про обтяження з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до Заліщицької державної нотаріальної контори, в якому просить виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна архівний запис про обтяження будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 ; реєстраційний номер обтяження – 6383077, зареєстрованим Заліщицькою державною нотаріальною конторою 11.01.2008 року, на підставі договору застави від 21.06.2002 року № 2011.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку по АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що при зверненні до нотаріуса з метою подарунку дочці вказаного будинковолодіння, останнім виявлено заборону відчуження даного будинку - арешт (архівний запис), за реєстраційний номером обтяження - 6383077, зареєстрованим Заліщицькою державною нотаріальною конторою 11.01.2008 року, на підставі договору застави від 21.06.2002 року №2011. На момент накладення даної заборони власниками будинку по даній адресі були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не мають жодного відношення до ОСОБА_1 та її будинку по АДРЕСА_1 . При впорядкуванні номерів в АДРЕСА_1 , громадянці ОСОБА_2 було змінено адресний номер з № 5 на АДРЕСА_2 , а громадянці ОСОБА_1 було змінено адресний номер з № 24 на №5. Отже, до будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на даний час не мають жодного відношення, оскільки змінилася адреса їхнього будинку та будинку ОСОБА_1 . Вищевказані обставини обмежують права позивача, яка є законним власником вищевказаного будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач не має змоги реалізувати свої законні права, як власник вищевказаного будинку, а тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
З підстав, зазначених в ухвалі Заліщицького районного суду Тернопільської області від 08.07.2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №597/447/26 та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву (вх. №2980) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, подав клопотання (вх.№2093), в якому просить розглянути справу без участі представника Заліщицької державної нотаріальної контори та прийняти рішення на власний розсуд.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного.
Позивач ОСОБА_1 , є власником будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , що стверджується Свідоцтвом про право власності на будинковолодіння, виданим 31.08.2004 року на підставі рішення виконкому Касперівської сільської ради від 31.08.2004 року №66.
Також, позивач ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1141 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 від 20.05.2015 року.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованого за №422676596 від 15.04.2025 року, накладено обтяження у виді заборони (архівний запис) на будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі Договору застави 21.06.2002 року, приватний нотаріус, архівна дата 21.06.2002 року.
Судом встановлено, що, з метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань, 21.06.2002 року між Кредитною спілкою «Народна Скарбниця» (заставодержатель) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (заставодавці) укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Чаплієм В.В., зареєстрований в реєстрі за №2011, відповідно до якого заставодавці заклали заставодержателю будинковолодіння АДРЕСА_1 та належить їм на праві власності.
На підставі даного Договору застави, приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження вказаного майна.
Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області №277/19-15/14 від 30.04.2025 року: 
- згідно записів по господарської книги №6, особовий рахунок № НОМЕР_2 2001-2005pp, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- згідно записів по господарської книги №7 особовий рахунок № НОМЕР_3 , 2001-2005 pp. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
При впорядкуванні адресних номерів в АДРЕСА_1 , громадянці ОСОБА_2 було змінено адресний номер з № 5 на № 28 (згідно записів по господарської книги № 6, особовий рахунок № НОМЕР_4 рр.), громадянці ОСОБА_1 було змінено адресний номер з № 24 на № 5 (згідно записів по господарської книги № 6 особовий рахунок № НОМЕР_5 206-2010pp.).
В.о. державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик в листі №217/01-16 від 23.05.2025 року відмовила ОСОБА_1 в знятті заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. В Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна.
Порядок ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, унесення (одержання) інформації до (з) нього встановлений Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5 (в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до п.п. 2.1.1 п.2.1. Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є  накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
З 01.01.2013 року відповідно до ст.ст. 8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).
Відповідно до п.п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.  Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;  рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин), нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження:  за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири);  при посвідченні договору довічного утримання;  при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;  за повідомленням іпотекодержателя;  в усіх інших випадках, передбачених законом.
Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна (п.9 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно з ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної і творчої діяльності.
Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності згідно з ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.97 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Судом встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку на законних підставах, що знайшло підтвердження відповідно до наданих суду доказів, обтяження щодо даного будинку виникло на підставі зобов`язань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором застави від 21.06.2002 року № 2011, які не мають жодного відношення до ОСОБА_1 та її будинку по АДРЕСА_1 та враховуючи те, що наявність даної заборони порушує право позивача, внаслідок чого вона позбавлена в повному обсязі користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження спірного обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування заборони на житловий будинок та вилучення відповідного запису про обтяження з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 16, 182, 316-319, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна архівний запис про обтяження будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 ; реєстраційний номер обтяження – 6383077, зареєстрованого Заліщицькою державною нотаріальною конторою 11.01.2008 року, на підставі договору застави від 21.06.2002 року № 2011.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: Заліщицька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м.Заліщики, вул.С.Бандери, 38, Чортківський район, Тернопільська області, код ЄДРПОУ 02898011.
Повний текст рішення суду складено 22 липня 2026 року.

Суддя А.Г. ТРЕНИЧ