КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/2775/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтний завод радіотехнічного обладнання" (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.01.2026 №9/0406 про застосування штрафу в сумі 65 070,58 грн за порушення граничних строків сплати узгодженого грошового зобов`язання з частини чистого прибутку.
В обґрунтування вимог зазначено, що за результатами камеральної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про несвоєчасну сплату товариством узгоджених сум частини чистого прибутку за період з 19.11.2016 по 11.11.2025 та застосував штраф у розмірі 10 % на суму 65 070,58 грн. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення протиправним, посилаючись на відсутність у відповідні періоди належного правового регулювання щодо застосування контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку, а також на обставини, встановлені судовими рішеннями у справах № 1140/2924/18, № 340/3477/21 та № 340/5614/20. Зазначає, що контролюючим органом раніше була списана пеня, нарахована за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку, а карантинні обмеження та воєнний стан істотно ускладнили фінансово-господарську діяльність підприємства та своєчасне виконання ним грошових зобов`язань. На думку позивача, наведені обставини свідчать про відсутність його вини у несвоєчасній сплаті узгоджених сум частини чистого прибутку, у зв`язку з чим підстави для застосування штрафної санкції відсутні. 
Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позову, вказавши, що за даними інформаційних систем ДПС під час камеральної перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум частини чистого прибутку за період з 19.11.2016 по 11.11.2025, у зв`язку з чим відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України застосовано штраф у розмірі 10 % від погашених сум грошового зобов`язання – 65 070,58 грн. Відповідач зазначив, що розрахунок частини чистого прибутку прирівнюється до податкової декларації, самостійно визначене платником грошове зобов`язання є узгодженим, а обов`язок щодо його сплати у встановлений строк передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України. Посилаючись на підпункт 19.1.1.51 пункту 19.1 статті 19-1, статті 46, 49, 57, 75 та 124 ПК України, відповідач вважає проведення камеральної перевірки та застосування штрафу правомірними. Щодо дії спеціальних положень на період воєнного стану відповідач зазначив, що позивач не подавав заяви про неможливість своєчасного виконання податкового обов`язку, а тому не довів наявності передбачених підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України підстав для звільнення від відповідальності. Також відповідач вказав, що передбачене пунктом 102.1 статті 102 ПК України обчислення строку давності для застосування штрафних санкцій у цьому випадку здійснюється від дати фактичної сплати узгодженого грошового зобов`язання, а перебіг такого строку був зупинений у встановлений законодавством період. У зв`язку з цим відповідач вважає висновки камеральної перевірки та податкове повідомлення-рішення від 02.01.2026 № 9/0406 законними і просить у задоволенні позову відмовити (т.1 а.с.212-215).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Контролюючим органом проведено камеральну перевірку щодо питання дотримання позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання за період з 19.10.2016 по 11.11.2025, за результатами якої складено акт від 05.12.2025 № 19979/11-28-04-06/2/07646544, яким встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум частини чистого прибутку (доходу) за період з 19.11.2016 по 11.11.2025 (т.1, а.с.219-220). 
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.01.2026 № 9/0406, яким на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України до позивача застосовано штраф в сумі 65 070,58 грн, що становить 10 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання (т.1 а.с.218).
За наслідками адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення-рішення було залишено без змін (т.1 а.с.221-223). 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України (далі – ПК України) цей кодекс, зокрема, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів визначено у статтях 9-10 цього Кодексу. 
Як до внесення змін до ПК України, так і після у зазначеному переліку відсутній такий платіж як частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань. 
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній до 23 травня 2020 року), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній до 23 травня 2020 року) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України від 21 вересня 2006 року №185-V "Про управління об`єктами державної власності" (далі – Закон №185-V). Особливості відрахування державними підприємствами частини прибутку (доходу) встановлені статтею 11-1 Закону №185-V (тут і далі в редакції, чинній до 23 травня 2020 року). 
Так, частиною першою вказаної статті встановлено, що державні унітарні підприємства (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів", державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, державних комерційних підприємств та казенних підприємств, які відповідно до статті 1 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" належать до наукових установ, а також науково-технологічних комплексів, заснованих на державній власності, а також державних підприємств "Міжнародний дитячий центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями затверджено постановою Кабінет Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138 (далі – Порядок №138). 
Пунктами 2, 3 Порядку №138 визначено, що частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.
Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.
Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств. 
Верховним Судом неодноразово вирішувались спори щодо обсягу наданих контролюючому органу повноважень у питанні контролю правильності нарахування і сплати частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями із застосуванням норм ПК України, що були чинні до 23 травня 2020 року. 
Так, у постановах від 18.11.2021 (справи №803/919/16, №814/178/15), від 24.05.2019 (справа №806/1420/16), від 31.01.2019 (справа №819/25/18), від 01.08.2018 (справа №826/19797/16) тощо, предметом позову у яких було визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Верховний Суд за наслідками аналізу приписів статей 9, 10, 14 ПК України дійшов висновку, що з нормативного визначення понять «грошове зобов`язання», «податкове зобов`язання» (у редакції ПК України, що була чинна до 23 травня 2020 року) слідує, що частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань не є податковим платежем у розумінні норм ПК України. Цей платіж, хоча і є обов`язковим, але не віднесений ні до загальнодержавних податків і зборів, ні до місцевих податків. З огляду на наведене у вказаних справах Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про нарахування платнику податків штрафних санкцій за статтею 126 ПК України з тих підстав, що податковий орган має право визначати суми грошових зобов`язань лише щодо податків або зборів, які передбачені податковим законодавством. 
Законами України від 16.01.2020 №465-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві! (далі – Закон №465-ІХ) та №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" було внесено зміни в адміністрування частини чистого прибутку (доходу). 
Так, відповідно до змін, внесених Законом №465-ІХ, який набрав чинності 27 лютого 2020 року, Податковий кодекс України є складовою законодавства про управління об`єктами державної власності (стаття 2 Закону №185-V).
Частину п`яту статті 11 після абзацу восьмого доповнено двома новими абзацами такого змісту: 
"Господарські товариства один раз на рік подають до податкового органу розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку в порядку та строки, встановлені Податковим кодексом України.
Платники частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку несуть відповідальність за неподання або несвоєчасне подання до податкових органів розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку або за порушення правил нарахування та сплати (перерахування) таких платежів у порядку, передбаченому Податковим кодексом України".
Крім того, відповідно до внесених змін, у статтю 16 Закону №185-V включено частину восьму такого змісту: "Контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати до бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями та дивідендів на державну частку господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також стягнення зазначених платежів до бюджету у разі їх несплати здійснюються податковими органами у порядку, встановленому Податковим кодексом України". 
Законом №466-ІХ, який набрав чинності 23 травня 2020 року, доповнено поняття "грошове зобов`язання платника податків", що міститься у підпункті 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України словами "інше зобов`язання , контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи" та словом "пеня". 
Також указаним Законом розширено функції, які виконують контролюючі органи згідно із статтею 19-1 ПК України, шляхом доповнення указаної статті підпунктом 19-1.1.51 наступного змісту: "здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність". 
Відповідні зміни, які надають контролюючим органам право визначати суми грошового зобов`язання з інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, та приймати відповідне податкове повідомлення-рішення, внесено Законом №466-ІХ і до статей 54, 58 ПК України. 
Крім того, підрозділ 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України було доповнено пунктом 1-1 такого змісту: "Встановити, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному статтями 59, 60 глави 4, статтями 87-101 глави 9 розділу II цього Кодексу". 
Аналіз наведених вище змін дає підстави для висновку, що з 23 травня 2020 року законодавець усунув неузгодженості у податковому законодавстві, у тому числі й щодо адміністрування частини чистого прибутку (доходу), що має сплачуватись до Державного бюджету України державними унітарними підприємствами. Зміст наведених змін свідчить про те, що зазначений платіж з 23 травня 2020 року віднесено до поняття "грошового зобов`язання", на податковий орган на законодавчому рівні покладено функції з контролю своєчасності, достовірності та повноти нарахування цього платежу та, відповідно, прийняття у визначених законом випадках податкових повідомлень-рішень у разі виявлення порушень державним унітарним підприємством при декларуванні та сплаті частини чистого прибутку (доходу). 
Судом у цій справі встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку щодо питання дотримання позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання за період з 19.10.2016 по 11.11.2025, за результатами якої складено акт від 05.12.2025 № 19979/11-28-04-06/2/07646544, яким встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум частини чистого прибутку (доходу) за період з 19.11.2016 по 11.11.2025 на загальну суму 650705,80 грн (т.1, а.с.219-220). 
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.01.2026 № 9/0406, яким до позивача на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України застосовано штраф в сумі 65070,58 грн, що становить 10 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання (т.1 а.с.218).
Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: 
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. 
Аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку, що об`єктом застосування штрафу є несвоєчасно сплачена сума узгодженого грошового зобов`язання; штраф розраховується у відсотках від погашеної суми податкового боргу. 
Як убачається з розрахунку штрафних санкцій, до складу визначеної відповідачем суми увійшли, зокрема, штрафні санкції за несвоєчасну сплату частини чистого прибутку (доходу), визначеної у розрахунках, поданих до 23 травня 2020 року. 
Так, щодо розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності") від 19.10.2016 року № 9196054585 контролюючим органом визначено за сумою платежу 140 000,00 грн прострочення 2 140 днів та штраф у розмірі 14 000,00 грн, а за сумою платежу 66 446,92 грн – прострочення 2 462 дні та штраф у розмірі 6 644,69 грн. 
Щодо розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності") від 09.03.2017 року № 9270678088 контролюючим органом визначено суму платежу 14 674,00 грн, прострочення 2 352 дні та штраф у розмірі 1 467,40 грн. 
Щодо розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності") від 05.11.2019 року № 9259027016 контролюючим органом визначено за сумою платежу 14 417,00 грн прострочення 1 367 днів та штраф у розмірі 1 441,70 грн. 
Щодо розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності") від 05.02.2020 року № 9333585283 контролюючим органом визначено суму платежу 97 466,00 грн, прострочення 1 265 днів та штраф у розмірі 9 746,60 грн. 
Загальний розмір штрафних санкцій, визначених контролюючим органом за вище наведеними розрахунками, становить 33 300,39 грн.
Суд зазначає, що всі наведені розрахунки подані до 23 травня 2020 року, тобто до набрання чинності змінами до законодавства, якими змінено правове регулювання частини чистого прибутку (доходу) та повноваження контролюючих органів щодо контролю за її нарахуванням і сплатою. Відтак правова оцінка правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату сум, визначених у зазначених розрахунках, має здійснюватися з урахуванням правового регулювання, чинного на момент виникнення відповідних правовідносин.
Як установлено Верховним Судом у наведених вище постановах, до 23 травня 2020 року частина чистого прибутку (доходу), що підлягала перерахуванню державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету, не була податковим платежем у розумінні ПК України та не мала статусу грошового зобов`язання у розумінні статей 14, 54 та інших положень цього Кодексу. Саме по собі встановлення законом обов`язку зі сплати такого платежу та здійснення контролю за його сплатою не змінювали його правової природи.
З 23 травня 2020 року Законом № 466-IX змінено правове регулювання частини чистого прибутку (доходу), зокрема розширено повноваження контролюючих органів щодо контролю за правильністю її нарахування та своєчасністю сплати, а відповідні розрахунки для цілей податкового адміністрування прирівняно до податкових декларацій.
Водночас зазначені законодавчі зміни не мають зворотної дії у часі та не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли до набрання ними чинності. Отже, до правовідносин щодо сум частини чистого прибутку (доходу), визначених у розрахунках, поданих до 23 травня 2020 року, не можуть бути застосовані положення ПК України, якими після цієї дати встановлено відповідні повноваження контролюючих органів та змінено правовий режим зазначеного платежу.
За таких обставин у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 33 300,39 грн за несвоєчасну сплату сум частини чистого прибутку (доходу), визначених у розрахунках від 19.10.2016 № 9196054585, від 09.03.2017 № 9270678088, від 05.11.2019 № 9259027016 та від 05.02.2020 № 9333585283.
Водночас суд встановив, що до складу визначеної податковим повідомленням-рішенням суми штрафних санкцій входить також штраф у розмірі 31 770,19 грн, нарахований за несвоєчасну сплату суми частини чистого прибутку (доходу), визначеної у розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11-1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності») від 26.02.2021 року № 9372774440, у розмірі 317 701,88 грн. Контролюючим органом визначено прострочення сплати цієї суми тривалістю 1 265 днів та застосовано штраф у розмірі 31 770,19 грн.
На відміну від наведених вище розрахунків, зазначений розрахунок подано 26 лютого 2021 року, тобто після зміни правового регулювання частини чистого прибутку (доходу), яка набрала чинності 23 травня 2020 року. Отже, при вирішенні питання щодо правомірності застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми, визначеної цим розрахунком, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на відповідний період.
Відтак наведені вище висновки Верховного Суду щодо правового режиму частини чистого прибутку (доходу) та відсутності у контролюючого органу до 23 травня 2020 року повноважень щодо застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату цього платежу не можуть бути безпосередньо застосовані до правовідносин, пов`язаних із розрахунком від 26.02.2021 року № 9372774440. 
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3328,00 грн (т.1 а.с.184), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1703,27 грн.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, - 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтний завод радіотехнічного обладнання" (вул. Чобану Степана, 2, м. Кропивницький, 25005, ЄДРПОУ 07646544) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ЄДРПОУ ВП 43995486) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.01.2026 №9/0406 в частині застосування штрафу в розмірі 33300,39 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтний завод радіотехнічного обладнання" (ЄДРПОУ 07646544) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (ЄДРПОУ ВП 43995486) судовий збір у розмірі 1703,27 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України. 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН