ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 317/2862/19
провадження № 51-4710 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 березня 2026 рокущодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3
ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 19 вересня 2025 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. 
2. Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 , ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 350 000 грн. Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та інших заходів забезпечення кримінального провадження. 
3. Запорізькій апеляційний суд ухвалою від 03 березня 2026 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін.
4. За обставин, детально викладених у вироку, 08 квітня 2019 року, приблизно об 11:45 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Запоріжжя-Біленьке, на території Запорізького району Запорізької області, з боку с. Біленького в напрямку м. Запоріжжя зі швидкістю приблизно 80-90 км/год, що не перевищує дозволену швидкість руху поза населеними пунктами. В салоні автомобіля під керуванням водія ОСОБА_7 , на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_10 .
5. В попутному з водієм ОСОБА_7 напрямку, попереду нього, зі швидкістю приблизно 40-50 км/год, що не перевищує дозволену швидкість руху поза населеними пунктами, рухався автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 .
6. В цей же час, у зустрічному автомобілям «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 та «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 напрямку, зі швидкістю приблизно 80-90 км/год, що не перевищує дозволену швидкість руху поза населеними пунктами, рухався автомобіль «ВА3 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .
7. Під час руху, в районі ресторанного комплексу «Панська Хата», що розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Нижня Хортиця, вул. Комарова, 25, водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «Hyundai Accent», почала знижувати швидкість руху та зміщуватися вправо, з метою об`їзду нерівностей дорожнього покриття.
8. В цей же час, водій автомобіля «ЗАЗ 1102» ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити автомобіль «Hyundai Accent» під керуванням водія ОСОБА_11 та момент початку зниження нею швидкості руху, та маючи при цьому технічну можливість уникнути зіткнення з ним, діючи із злочинною недбалістю, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив та лише безпосередньо перед зіткненням застосував екстрене гальмування та небезпечний і невиправданий дорожньою обстановкою маневр відвороту вліво.
9. Своїми діями водій ОСОБА_7 , відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин та механізму ДТП та фототехнічної експертизи від 27 червня 2019 року №9-347/25-29, порушив вимоги п. 12.3 чинних на момент ДТП Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП.
10. Внаслідок порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв зіткнення правою бічною частиною свого автомобіля з задньою лівою частиною автомобілем «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , після чого, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв лобове зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , що рухався у зустрічному йому напрямку.
11. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 та пасажир автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 загинули на місці ДТП, а пасажир автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_14 отримав легкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
12. У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на порушення процесуального закону, неповноту судового розгляду, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
13. На обґрунтування своїх вимог захисник вказує про порушення місцевим судом:
- вимог ст. 357 КПК в частині посилання суду на речові докази, які не досліджувалися під час судового розгляду;
- вимог ст. 9 КПК в частині відмови в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення та проведення комплексної судової інженерно-транспортної, інженерно-технічної експертизи;
- положень процесуального закону у частині усної відмови (без постановлення процесуального рішення) у задоволенні клопотання про доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 .
14. Також захисник стверджує, що під час досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_7 , оскільки за його участю не було проведено слідчий експеримент. Додатковий огляд місця події за участю ОСОБА_7 було проведено незаконно, враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 223 КПК слідчий перед проведенням даної слідчої дії зобов`язаний роз`яснити учасникам їх права та обов`язки, однак відсутній такий процесуальний статус як «водій», і для такого учасника КПК прав та обов`язків не передбачає. За таких обставин ОСОБА_7 був позбавлений можливості пояснити події ДТП для того щоб його покази та відомості щодо обставин розвитку ДТП можна було перевірити експертним шляхом на предмет їх технічної спроможності.
15. Апеляційний суд вказаних порушень не усунув, крім того, в порушення ч. 3 ст. 404 КПК відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів шляхом відмови у задоволенні клопотань про доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 та призначення комплексної судової інженерно-транспортної, інженерно- технічної експертизи за наявністі в матеріалах провадження двох інженерно-транспортних експертиз, висновки яких суперечать один одному.
16. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції не відповідає положенням кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
17. Захисник підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор просила залишити касаційну скаргу без задоволення. 
Мотиви Суду
18. Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.
19. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
20. Отже, суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки у судах першої та апеляційної інстанцій.
21. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
22. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
23. Статтею 94 КПК передбачено, що суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
24. Разом з тим, судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, у тому числі аналогічні викладеним у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними колегія суддів уважає обґрунтованими й такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
25. Як убачається з матеріалів провадження, висновок місцевого суду, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК, було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
26. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та інших, зміст яких детально викладений у вироку.
27. Суд також безпосередньо дослідив фактичні дані, які містяться, зокрема у: протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками (схемами, фототаблицями, відеозаписом) від 08 квітня 2019 року; протоколі огляду транспортного засобу від 08 квітня 2019 року; протоколі огляду від 08 травня 2019 року, відповідно до якого було оглянуто CD-R диск із відеозаписом ДТП; протоколах проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 ; ОСОБА_19 , ОСОБА_18 ; протоколі додаткового огляду місця події від 10 червня 2019 року з фототаблицями та схемою, проведеного за участю ОСОБА_7 ; висновках судово-медичних експертиз від 10 травня 2019 року № 1295, від 24 квітня 2019 року № 1296, від 27 червня 2019 року № 430 та 431, від 18 червня 2019 року №432 м/д, від 21 серпня 2019 року № 669; висновках судових інженерно-транспортних експертиз із дослідження технічних станів транспортних засобів від 10 травня 2019 року № 9-222 та №9-221, від 11 травня 2019 року № 9-223; висновку судової інженерно-транспортної експертизи за напрямом транспортно-трасологічного дослідження від 16 травня 2019 року № 9-220; висновку комплексної судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП та фототехнічної експертизи від 27 червня 2019 року №9-347/25-29, а також інших письмових доказах, зміст яких детально відображено у вироку.
28. Виконуючи законодавчі положення, суд першої інстанції допитав ОСОБА_7 , який не визнав вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та, зокрема, пояснив суду, що 08 квітня 2019 року, він з ОСОБА_10 , рухався на автомобілі «Таврія» д/н НОМЕР_1 , темно-синього кольору під його керуванням, машин на дорозі було мало. У районі ресторану «Панська Хата» на узбіччі стояв автомобіль, за ними і попереду них не було машин. Під`їжджаючи до повороту на «Панську Хату», різко виїхав з обочини автомобіль «Хюндай», бірюзового кольору, що стояв за цим автомобілем, тому ОСОБА_7 не міг його бачити і йому довелося застосувати екстрене гальмування і скерувати кермо ліворуч, оскільки на узбіччі були троє людей. Мабуть водій автомобіля «Хюндай» також не побачив автомобіль ОСОБА_7 , тому різко виїхав на дорогу, при цьому поворот не був увімкнений. Внаслідок гальмування і розвороту керма, автомобіль розгорнуло ліворуч і він здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» своїм заднім правим крилом. Автомобіль «Таврія» ще розгорнуло і він перебував на зустрічній смузі руху (передньою частиною) і відбулось друге зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 синього кольору.
29. Разом із тим, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, місцевий суд зазначив, що його винуватість повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
30. Крім того, з метою забезпечення дотримання принципу змагальності сторін, судом було досліджено надані стороною захисту висновки експерта за результатами проведення комплексної судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП та транспортної трасології №10.1-10.4/029 від 18 жовтня 2023 року та за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № 10.1/040. від 08 грудня 2023 року, які суд визнав недопустимими та недостовірними доказами, зокрема і з огляду на те, що захисник надав експерту не усі матеріали кримінального провадження, а лише документи та вихідні дані на власний розсуд, що свідчить про неповноту та однобічність висновків експерта, які будуються переважно на показаннях та твердженнях лише ОСОБА_7 , та відповідно, на його користь, зокрема, в частині перебування на узбіччі іншого невстановленого автомобіля як перешкоди та виїзду з узбіччя на проїжджу частину автомобіля «Hyundai», що суперечить обставинам справи та іншим дослідженим доказам.
31. Таким чином, безпосередньо та всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні докази, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК.
32. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК.
33. Не погодившись із вироком місцевого суду, захисник подав апеляційну скаргу, у якій, як убачається з матеріалів провадження, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК вказував на необхідність повторного дослідження обставин ДТП шляхом задоволення клопотань сторони захисту про доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 та призначення комплексної інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП, транспортно-трасологічних досліджень та відеотехнічної експертизи.
34. Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги, та визнав їх необґрунтованими, навівши належні й докладні мотиви прийнятого рішення.
35. Були предметом ретельної перевірки апеляційного суду доводи сторони захисту щодо порушення під час досудового розслідування права ОСОБА_7 на захист, оскільки за його участю не було проведено слідчий експеримент та він був позбавлений можливості пояснити події ДТП, а проведений за його участю додатковий огляд місця події є незаконним через не роз`яснення йому прав як учаснику слідчої дії у процесуальному статусі «водій». 
36. На спростування вказаних доводів, суд апеляційної інстанції зазначив, що 10 червня 2019 року слідчим за участю ОСОБА_7 , в присутності захисника та понятих було проведено додатковий огляд місця події та складено відповідний протокол, за змістом якого ОСОБА_7 відтворював обставини події, вказував місце контактування його автомобіля та автомобіля Hyundai, зазначав інші параметри, слідчим при цьому робились відповідні заміри. 
37. До проведення додаткового огляду місця події, були відсутні дані про те, що саме ОСОБА_7 є винуватцем ДТП, тому перед початком слідчої дії йому були роз`яснені положення ст. 18 КПК щодо свободи від самовикриття, а також положення ст. 63 Конституції України, і під час проведення цієї слідчої дії він висловлював свою власну точку зору з приводу усіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, не стверджував про свою винуватість у ДТП та взагалі не надавав ніякої оцінки своїм діям. 
38. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що за вказаних обставин та з огляду на зміст складеного протоколу, фактично було проведено слідчий експеримент.
39. Так, за змістом ч. 1 ст. 240 КПК метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Як убачається зі змісту протоколу додаткового огляду місця події від 10 червня 2019 року, вказану слідчу дію проведено саме з метою з`ясування та уточнення обставин ДТП, що мала місце 08 квітня 2019 року в районі ресторану «Панська Хата» і такі пояснення ОСОБА_7 були перевірені експертним шляхом про що свідчить, зокрема висновок комплексної судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП та фототехнічної експертизи від 27 червня 2019 року №9-347/25-29.
40. Також предметом перевірки суду апеляційної інстанції були і доводи захисника щодо усної відмови місцевого суду у задоволенні клопотання сторони захисту про надання доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 , спростовуючи які апеляційний суд зазначив, що вказане не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, враховуючи, що ухвала суду, постановлена без виходу до нарадчої кімнати, у відповідності до положень ст. 371 КПК була занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання. 
41. Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду. Як убачається з матеріалів провадження, у судовому засіданні 25 липня 2025 року, захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про доручення СУ ГУНП в Запорізькій області провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_7 для відтворення подій ДТП 08 квітня 2019 року, разом з тим, суд, з`ясувавши думку учасників провадження, порадившись на місці обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання. Вказане рішення місцевого суду відповідно до положень ч. 4 ст. 371 КПК було відображено в журналі судового засідання.
42. Також, як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду провадження, стороною захисту неодноразово було заявлено клопотання про призначення комплексної інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП, транспортно-трасологічних досліджень та відеотехнічної експертизи, зокрема і з підстав наявності в матеріалах провадження двох висновків інженерно-транспортних експертиз.
43. Вказані клопотання були належним чином розглянуті місцевим судом, який, не встановивши, передбачених статтями 242, 332 КПК, достатніх підстав для її призначення та проведення, відмовив у задоволенні клопотань захисника, з мотивів, детально викладених, зокрема у судових рішеннях від 26 квітня 2023 року та від 07 квітня 2025 року.
44. Не знайшов таких підстав і суд апеляційної інстанції при вирішенні аналогічного клопотання сторони захисту з огляду на те, що наданий стороною обвинувачення висновок експерта № 9-347/25-29 від 27 червня 2019 року не викликає жодних сумнівів у його правильності та обґрунтованості, це дослідження було здійснено з урахуванням свідчень усіх учасників події, в тому числі і з урахуванням пояснень ОСОБА_7 , і результати такого експертного дослідження повністю узгоджуються із фактичними обставинами цього провадження. При цьому, дослідивши під час апеляційного провадження, зокрема висновок експерта №10.1-10.4/029 від 18 жовтня 2023 року, апеляційний суд дійшов висновку, що, зокрема, через неправильні вихідні данні щодо часу виникнення перешкоди для автомобіля ЗАЗ під керуванням водія ОСОБА_7 , висновок експерта про відсутність у обвинуваченого технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем Hyundai під керуванням водія ОСОБА_11 шляхом своєчасного застосування максимально ефективного гальмування зі зниженням швидкості до швидкості руху попутного транспортного засобу є хибним. На переконання колегії суддів, такі обставини у сукупності із висновком експерта №9-347/25-29 додатково свідчать про те, що обвинувачений мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем Hyundai.
45. Покликання сторони захисту на те, що в порушення вимог ст. 357 КПК, місцевим судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення було покладено речові докази, які не досліджувалися під час судового розгляду є безпідставними з огляду на таке.
46. Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 357 КПК речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Огляд речових доказів, які не можна доставити в судове засідання, за необхідності проводиться за їх місцезнаходженням. Кримінально процесуальний закон не містить імперативних приписів стосовно безумовного обов`язку суду дослідити речові докази, оскільки в протилежному випадку нівелювалося б передбачене ст. 349 КПК право учасників судового провадження висловлювати свою думку про те, які докази потрібно дослідити, про порядок їх дослідження, а для суду - можливість затвердити своєю ухвалою відповідний порядок дослідження доказів і, в разі необхідності, змінити його. 
47. Таким чином, визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження здійснюється судом за пропозицією учасників судового провадження, що і було зроблено в судовому засіданні 20 січня 2020 року, у якому, зокрема, сторона захисту наполягала на дослідженні доказів у повному обсязі, зокрема, допитати потерпілих, дослідити письмові докази, допитати свідків, обвинуваченого, дослідити матеріали, що стосуються цивільних позовів та характеризують особу обвинуваченого. Будь-яких клопотань про безпосереднє дослідження транспортних засобів, які були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, та на які покликався у своєму рішенні місцевий суд, сторона захисту не заявляла.
48. За змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку вбачається, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, у своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
49. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , дотримався зазначених норм кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК.
50. Інші доводи касаційної скарги захисника висновків судів також не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених у справі фактичних обставин, що в силу вимог ст. 433 КПК не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
51. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 березня 2026 щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2  ОСОБА_3