Справа №572/1724/26
Провадження № 2/571/502/2026

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 серпня 2026 року селище Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді Верзун О.П., за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (далі ТОВ «ФК «Абекор», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором №2321694 від 18.11.2025 у розмірі 39761,65 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18.11.2025 між ТОВ «ФК «Абекор» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №2321694 (далі договір), відповідно до умов якого, Товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у сумі 22500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору. 
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 у розмірі 22500,00 гривень, що підтверджується квитанцією №20410-1363-326435465 від 18.11.2025. Строк кредиту 65 днів з кінцевим терміном повернення до 21 січня 2026 року (включно). 
03 грудня 2025 року відповідач уклав додаткову угоду до кредитного договору №2321694 від 18.11.2025 р. на часткову зміну п.1.3 договору та додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту: 21 лютого 2026 року.
У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 39761,65 гривень, яка складається з: 22050,00 грн. - тілу кредиту та 17711,65 грн. – нарахованих процентах.
Посилаючись на норми ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», правові позиції Верховного Суду, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Абекор»: заборгованість за кредитним договором №2321694 від 18.11.2025 у розмірі 39761,65 гривень; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 гривень; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та понесені витрати на відправку документів відповідачу у розмірі 140,58 гривні. Не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника та ухвалення заочного рішення.
Ухвалою суду від 03 червня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не подала.
Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Встановлено, що 18.11.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Абекор» укладено електронний кредитний договір №2321694.
Згідно пунктів 1.2, 1.3 договору, сума наданого кредиту 22500,00 гривень. Строк кредиту 65 днів з кінцевим терміном повернення до «21» січня 2026 року (включно). 
Відповідно до п.1.4.1 договору, базова процентна ставка – 0,9900% в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом.
Згідно п.1.4.2. договору, основна процентна ставка 0,99% в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом.
Пунктом 1.10. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 28942,93 гривень.
Відповідно до п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , що емітована банком України.
Відповідно до додатку №1 до договору сторони домовилися продовжити строк кредиту на 80 днів, кінцевий термін повернення кредиту 21.02.2026 (а.с.21 на звороті – 23). 
Договір №2321694 від 18.11.2025, додаткова угода до кредитного договору від 03.12.2025, паспорт споживчого кредиту від 18.11.2025 підписані електронним підписом ОСОБА_1 . 
Відповідно до листа ТОВ «ФК Контрактовий дім» №21902 від 23032026 року та квитанції до платіжної інструкції №20410-1363-32435465 від 18.11.2025, інформації АТ «Сеанс Банк» № 9823-БТ-32.2/2026 від 12.06.2026 успішно перераховано грошові кошти в розмірі 22500,00 гривень на картку № НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 (а.с.20-21).
Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надав кредит в сумі 22500,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у встановлений договором строк не виконав.
Статтею 626 ЦК Українипередбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Встановлено, що відповідач в порушення умов договору зобов`язання за кредитним договором не виконав. 
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №2321694 від 18.11.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 39761,65 гривень, з яких: 19800 гривень – прострочене тіло кредиту, 7796,51 гривень – проценти, 9915,14 грн. – нарахування на прострочене тіло кредиту, 2250,00 грн. – строкове тіло кредиту (а.с.40-41). 
Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.
Разом з тим, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено і станом на час розгляду даної справи він триває.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19.
Так, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Слід зазначити, що нарахування неустойки проведено позивачем в період дії в Україні воєнного стану.
Відтак, з огляду на положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахування на прострочене тіло у розмірі 9915,14 гривень, оскільки відповідач звільняється від сплати указаного виду відповідальності згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 29846,51 гривень, що складається тіла кредиту в сумі 19800,00 гривень, строкового тіла кредиту в розмірі 2250, 00 грн. та нарахованих процентів в сумі 7796,51 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн суд зазначає таке.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн, вважаючи таке рішення справедливим і виваженим.
Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрат, які складаються з судового збору та витрат за відправку документів відповідачеві. 
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згдно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2,ч.8 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесення позивачем додано платіжні документи, згідно яких позивачем сплачено 2662,40 гривень судового збору та 140,58 гривні поштові витрати. Тому такі витрати суд покладає на відповідача. 
Оскільки позов задовольняється судом на 75.06 відсотки, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1998,39 грн. та поштові витрати в розмірі 105,51 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 264, 265, 268, 279, 354 ЦПК України,суд,
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» заборгованість за кредитним договором №2321694 від 18.11.2025 у розмірі 29846,51 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сорок шість гривень п`ятдесят одну копійку), судові витрати в сумі 1998,39 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто вісім гривень п`ятдесят одну копійку), поштові витрати в розмірі 105,51 (сто п`ять гривень п`ятдесят одну копійку) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони по справі.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор», 04080, м. Київ. вул. Костянтинівська, буд.75, прим.601А, ЄДРПОУ 39287145.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .
Суддя: