Справа № 539/3829/26
Провадження № 3/539/637/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:
До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 539/3829/26 передана для розгляду судді Пилипчуку М. М.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2026 року серії ЕПР1 № 737765 водій ОСОБА_1 05 серпня 2026 року близько 09.42 год за адресою: місто Лубни, проспект Володимирський, 127/1, керував транспортним засобом IKCO SAMAND, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в закладі охорони здоров`я КП «ЛЛІЛ» ЛМР водій відмовився. Відмову водія зафіксовано на технічному засобі відеозапису боді-камери № 906456. Водій відсторонений від керування транспортним засобом шляхом передачі права керування іншій особі.
Своєю відмовою пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.
У пункті 14 (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) протоколу ОСОБА_1 зазначив, що від надання пояснень відмовляється згідно з частиною першою статті 63 Конституції України. Свідки чи потерпілі не залучались (пункт 9 указаного протоколу).
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у зв`язку із захворюванням, лікар призначив йому приймати препарат «Прегабалін», однак, у зв`язку з тим, що цей препарат дороговартісний, він почав приймати лікарський засіб «Метадон» щодня. Вказаний препарат йому видають безкоштовно. 05 серпня 2026 року близько 06.00 год він, як зазвичай, прийняв препарат «Метадон» зранку, після чого, близько 10.00 год цього ж дня керував транспортним засобом IKCO SAMAND, державний номерний знак НОМЕР_1 , і в місті Лубнах Полтавської області був зупинений працівниками поліції. 
Працівникам поліції він пояснював, що лікарський препарат він вживав за призначенням лікаря, дозування препарату невелике і ніяк не впливає на здатність керування транспортним засобом, оскільки не порушує координацію рухів. Працівники поліції роз`яснили йому його права, згідно статті 63 Конституції України та згідно статті 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Проте він відмовився, оскільки їхати до лікаря на огляд не бачив сенсу, оскільки вживав лікарський препарат «Метадон». 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на вимогу поліцейського водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина перша статті 130 КУпАП).
Отже, відмова водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння є самостійною підставою для притягнення його до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій фактично у стані сп`яніння.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2026 року серії ЕПР1 № 737765; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 05 серпня 2026 року, в якому зафіксовано, що водій від проходження огляду відмовився; поясненням ОСОБА_1 від 05 серпня 2026 року; записами з нагрудної боді-камери поліцейського № 906456, які надані до суду.
Із протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на огляд убачається, що 05 серпня 2026 року близько 09.42 год за адресою: місто Лубни, проспект Володимирський, 127/1, поліцейськими зупинено транспортний засіб IKCO SAMAND, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . У водія виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло. У зв`язку з наявністю зазначених ознак ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я КП «ЛЛІЛ» ЛМР, від проходження якого водій відмовився. Зазначені обставини зафіксовані на нагрудну боді-камеру поліцейського № 906456.
У пункті 14 протоколу та у поясненні від 05 серпня 2026 року ОСОБА_1 зазначив, що від надання пояснень по суті відмовляється, скориставшись правом, передбаченим статтею 63 Конституції України.
З наявного в матеріалах справи відеозапису боді-камери поліцейського № 906456 вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, при цьому працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від такого проходження. При цьому ОСОБА_1 підтвердив факт вживання «Метадону», проте наполягав на тому, що приймає цей лікарський засіб у незначному дозуванні за призначенням лікаря, у зв`язку з чим, на його переконання, це не впливає на його здатність керувати транспортним засобом. Після роз`яснення поліцейським наслідків відмови ОСОБА_1 спочатку висловив згоду проїхати на медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння до КП «Лубенська ЛІЛ» ЛМР, однак по дорозі до закладу охорони здоров`я від проходження огляду відмовився, мотивуючи це вживанням «Метадону». 
ОСОБА_1 підтвердив факт вживання лікарського засобу метадону та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що зафіксовано на відеозаписі боді-камери поліцейського. Довід порушника про вживання «Метадону» за призначенням лікаря та у незначному дозуванні суд оцінює критично, оскільки він не спростовує факту адміністративного правопорушення. Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти огляд стосується встановлення стану не лише алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а й перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і не залежить від того, за призначенням лікаря чи самостійно особа вживала відповідний засіб. Питання про фактичний вплив «Метадону» на психофізіологічний стан водія та його здатність керувати транспортним засобом мало вирішуватися саме за результатами такого огляду, від проходження якого ОСОБА_1 свідомо відмовився, будучи обізнаним про наслідки відмови. За таких обставин суб`єктивна оцінка порушником власного стану не звільняє його від відповідальності за відмову від проходження огляду.
Крім того, з відеозапису боді-камери поліцейського вбачається, що транспортний засіб IKCO SAMAND, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з керуванням транспортним засобом без застосування пасків безпеки. Під час зупинки також установлено відсутність у водія чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_1 права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також порядок і наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 були роз`яснені у зрозумілий спосіб, проте останній послідовно відмовився від проходження такого огляду. 
Доказів та доводів, які б об`єктивно спростовували зазначені факти та обставини щодо вчиненого адміністративного правопорушення, при розгляді справи не встановлено.
При складанні протоколу поліцейським здійснено опис встановлених обставин, сформульовано суть вчиненого правопорушення.
Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 указаного Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом у справі.
За наведених обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд не залишає поза увагою доводи ОСОБА_1 про те, що він є внутрішньо переміщеною особою, а наявність транспортного засобу має для нього істотне значення як джерело засобів до існування. Разом із тим ці обставини характеризують особу порушника та умови його життя, але не належать до обставин, за наявності яких особа не підлягає адміністративній відповідальності, і не утворюють підстав для звільнення від такої відповідальності. Крім того, частина перша статті 130 КУпАП містить безальтернативну санкцію, яка не надає суду можливості за наведених порушником мотивів відмовитися від застосування позбавлення права керування транспортними засобами. З огляду на викладене вказані доводи не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності чи незастосування передбаченого законом стягнення, проте враховуються судом при загальній оцінці особи порушника.
При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та обставин, що обтяжують відповідальність.
Суд вважає необхідним накласти адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання норм права, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
До суду не подано доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, тому, відповідно до статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 23, 40-1, 130, 245, 251, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. М. Пилипчук