КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/18942/25 Головуючий у суді І інстанції Грегуль О.В.
Провадження № 22-ц/824/7984/2026 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Борисової О.В., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 січня 2026 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.
На обґрунтування позову зазначило, що 27 листопада 2022 року відповідачка встановила мобільний додаток monobank та, пройшовши реєстрацію і надавши необхідний пакет документів, підписала анкету-заяву клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису.
На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит в розмірі 30 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .
Оскільки позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, а саме своєчасно не здійснювала щомісячні мінімальні платежі за кредитом і відсотками, станом на 08 вересня 2025 року за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 46 751,46 грн, яка стала простроченою та яку позивач просив стягнути на свою користь разом із витратами по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» за анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг «Мonobank» від 27 листопада 2022 року 30 000,00 грн тіла кредиту та 1 943,04 грн судового збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач через представника за довіреністю - Македона О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дослідив механізм отримання банківських послуг проекту «Monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank | Universal Bank», Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту.
Послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають Тарифи, були надані відповідачці саме через мобільний додаток, тому ОСОБА_1 була ознайомлена саме з Умови і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви, та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил обслуговування фізичної особи з додатками.
Отже, невиконання боржницею умов договору, на які вона погодилась та ознайомилась в анкеті-заяві (стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з анкети-заяви, а також з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості перед банком є наслідком порушення фундаментального положення про обов`язковість договору.
Позивач звертає увагу на те, що виконавши всі необхідні дії щодо проходження віддаленої ідентифікації, клієнт ставить свій підпис (цифровий власноручний підпис) на екрані власного смартфонуу мобільному додатку monobank, що узгоджується з Постановою НБУ від 13 грудня 2019 року за № 151 та статтею 207 ЦК України. На етапі реєстрації за допомогою смартфону клієнта здійснюється генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів), яка буде використовуватися удосконаленим електронним підписом (далі - УЕП) у мобільному додатку для засвідчення усіх дій.
В пункті 2 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Мonobank» відповідачка просила встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, із пільговим періодом користування кредитним лімітом до 62 календарних днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховується відсоткова ставка 3,1 % на місяць. Решта умов, передбачених частиною першою статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Тарифах, з якими відповідачка беззастережно погодилася.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та інше), відповідачка надавала свою згоду із змінами і доповненнями до договору про надання банківських послуг.
Посилання суду першої інстанції на недоведеність банком того, що саме ці Умови і правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію» та сталій судовій практиці.
Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), а тому у неї виникла заборгованість в розмірі 46 751,46 грн. Доказів, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржницею не надано.
Відзив відповідачки на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.
Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підставі анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Мonobank» від 27 листопада 2022 року надано відповідачці кредитний ліміт в сумі 30 000,00 грн, який вона мала погашати разом з процентами. Однак позивачем не надано суду тексту самого договору про надання банківських послуг, а його твердження про наявність правових підстав для стягнення тіла кредиту саме у розмірі 46 751,46 грн є недоведеними, оскільки в позові самим же позивачем зазначається, що сума наданого тіла кредиту становить 30 000,00 грн.
Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 листопада 2022 року між АТ «Універсал Банк» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «monobank | Universal Bank».
Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank | Universal Bank», Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, а також Тарифами, що розміщенні за відповідним посиланням, складають договір про надання банківських послуг.
Підписуючи цю анкету-заяву цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank  ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок в банку у гривні на її ім`я   НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процента ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом.
У пункті 4 анкети-заяви відповідачка засвідчила генерацію ключової пари УЕП з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третій особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта.
Згідно із пунктом 5 відповідачка погодилась з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», із підписанням якого в мобільному додатку договір набирає чинність.
До анкети-заяви банком долучено: довідку про етапи реєстрації  ОСОБА_1 27 листопада 2022 року; форми підтвердження електронних документів; запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank; довідку від 08 вересня 2025 року про наявність рахунку   НОМЕР_2 та видану ОСОБА_1 чорну картку «мonobank» № НОМЕР_1 ; довідку від 08 вересня 2025 року про розмір встановленого кредитного ліміту за вказаною карткою, який 26 травня 2023 року був збільшений до 30 000,00 грн; Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank | Universal Bank»; Тарифи за карткою Чорна картка «мonobank»; Паспорт споживчого кредиту Чорної картки «мonobank»; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача; копію паспорту громадянина України відповідачки.
Крім того, позивач надав суду виписку про рух коштів по картці № НОМЕР_1 (рахунок   НОМЕР_2 ) за період з 27 листопада 2022 року по 08 вересня 2025 року із відповідними поясненнями до неї та розрахунок заборгованості за договором від 27 листопада 2022 року, укладеним між АТ «Універсал Банк» та клієнтом  ОСОБА_1 .
Згідно із вказаним розрахунком заборгованості загальна сума боргу відповідачки перед позивачем станом на 08 вересня 2025 року становить 46 751,46 грн, до якої банком включені залишок поточної і простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно із частиною другої якої якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 зробив правовий висновок щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію».
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.
У справі, яка переглядається, кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та  ОСОБА_1 , у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank | Universal Bank» та Тарифами за карткою Чорна картка «мonobank», які були надані банком позичальниці через мобільний застосунок, було підписано шляхом накладення електронних цифрових підписів сторін.
У підписаній анкеті-заяві відповідачка засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій, а також визнала, що УЕП є аналогом її власноручного підпису.
Суд першої інстанції встановив укладення між сторонами договору про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви від 27 листопада 2022 року відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», встановлення кредитного ліміту на випущену платіжну картку, який змінювався, та користування кредитними коштами позичальницею.
Водночас, зазначаючи у рішенні, що позивачем не надано тексту самого договору про надання банківських послуг, суд першої інстанції не врахував, що кредитний договір між сторонами складається не лише із анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Мonobank», його складовими є також Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank | Universal Bank» і Тарифи за Чорною карткою «мonobank», в яких між сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування.
Висновки суду першої інстанції про те, що АТ «Універсал Банк» не доведено наявності правових підстав для стягнення з відповідачки тіла кредиту у заявленому розмірі 46 751,46 грн, тоді як у позові самим же позивачем зазначається, що сума наданого тіла кредиту становить 30 000,00 грн, є необґрунтованими.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть підтверджувати факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.
Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача, який повинен досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами, зокрема, розрахунком заборгованості, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц та від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.
Відповідно до наданої позивачем виписки про рух коштів на рахунку відповідачки кредитний ліміт станом на 27 листопада 2022 рокустановив 2 000,00 грн та 26 травня 2023 року був збільшений до 30 000,00 грн.
Згідно пояснень до виписки про рух коштів на рахунку відповідно до підписанням договору про надання банківських послуг боржниця беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.
Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 16 751,46 грн. Тобто заборгованість складає 46 751,46 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржницею кредитного ліміту в сумі 30 000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 16 751,46 грн.
Овердрафт - (мінус) 16 751,46 грн виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.
Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (надалі - Умови) термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту.
У зв`язку з тим, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.
Відповідачка  ОСОБА_1 не надала до суду першої інстанції доказів на спростування вищезазначених роз`яснень позивача щодо неналежного виконання нею взятого зобов`язання з погашення кредиту та сплати процентів за його користування станом на 08 вересня 2025 року і наявності у неї заборгованості у заявленому розмірі, у тому числі за утвореним овердрафтом в сумі 16 751,46 грн.
Відповідно до вимог глави 5 «Надання та обслуговування кредиту» Розділу ІІ Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank | Universal Bank» позичальниця зобов`язана повернути банку фактично витрачену суму кредитних коштів незалежно від того, що вона була сформована поза межами встановленого кредитного ліміту.
Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги, що підписанням анкети-заяви в електронному вигляді позичальниця погодилась зі всіма складовими договору, у тому числі з Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank | Universal Bank» і Тарифами за Чорною карткою «мonobank», які є доказами конкретних умов укладеного між сторонами кредитного договору, які відповідачкою не були виконанні належним чином.
З огляду на вищенаведене, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» в частині стягнення кредитної заборгованості у розмірі 16 751,46 грн, суд не врахував наведені вище обставини щодо отримання банківських послуг проекту «Monobank», а також процедуру ознайомлення відповідачки із Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та Тарифамибанку, неповно дослідив наявні в матеріалах справи докази, які свідчать про те, що договором про надання банківських послуг, який підписаний відповідачкою, було визначено порядок повернення кредиту та нарахованих процентів за користування ним, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку, що позивачем безпідставно заявлено до стягнення суму заборгованості, сплата якої не була передбачена укладеним між сторонами договором про надання банківських послуг від 27 листопада 2022 року.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржниці суми залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 16 751,46 грн, відтак рішення суду в цій частині відповідно до положень статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного розподіл судових витрат у цій справі слід змінити, стягнувши з відповідачки документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, а саме 3 028,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 4 542,00 грн - за подання апеляційної скарги, а всього підлягає стягненню 7 570,00 грн судового збору.
З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 січня 2026 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким позов акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 листопада 2022 року у розмірі 16 751,46 грн (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят одну гривню 46 копійок).
Змінити розподіл судових витрат у справі.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 7 570,00 грн (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

О.В. Борисова

Д.О. Таргоній