ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/2684/25 (904/5655/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут"
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2026 
у справі № 904/2684/25 (904/5655/25)
за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі"
до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, розпорядник майна АТ "Криворізький залізорудний комбінат" арбітражний керуючий Юринець Арсен Володимирович,
про стягнення коштів
в межах справи № 904/2684/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК"
до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" 
про визнання банкрутом.

ВСТАНОВИВ:

06.10.2025 до суду від Акціонерного товариства (АТ) "ДТЕК Дніпровські Електромережі" надійшла позовна заява до Акціонерного товариства (АТ) "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення заборгованості за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у сумі 91 427 286,49 грн та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
11.11.2025 до суду через систему "Електронний суд" від позивача та від відповідача надійшли заява про затвердження мирової угоди, разом із текстом мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі №904/2684/25(904/5655/25) заяву АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" про затвердження мирової угоди задоволено; заяву АТ "Криворізький залізорудний комбінат" про затвердження мирової угоди задоволено. Затверджено мирову угоду у справі № 904/2684/25(904/5655/25), укладену між АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" та АТ "Криворізький залізорудний комбінат", з викладенням її змісту. Закрито провадження у справі №904/2684/25 (904/5655/25).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (далі - ТОВ "Полтаваенергозбут") звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 та відмовити у задоволенні заяв про затвердження мирової угоди.

В обґрунтування права на апеляційне оскарження судового рішення зазначало, що прийняття Господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 02.12.2025 у справі № 904/2684/25(904/5655/25) про затвердження мирової угоди між АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" та АТ "Криворізький залізорудний комбінат" безпосередньо впливає на майнові права та інтереси ТОВ "Полтаваенергозбут", як конкурсного кредитора у справі № 904/2684/25, оскільки судом першої інстанції не було належним чином досліджені обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" у даній справі.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 03.02.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Полтаваенергозбут" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі №904/2684/25 (904/5655/25).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2026 закрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ТОВ "Полтаваенергозбут" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі №904/2684/25 (904/5655/25) на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

Ухвала господарського суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ТОВ "Полтаваенергозбут" не наділено процесуальним правом на апеляційне оскарження згаданої ухвали, оскільки не є стороною спірних відносин; як кредитор боржника не звертався до суду першої інстанції з відповідною заявою в установленому ГПК України порядку для залучення у справу №904/2684/25(904/5655/25) як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; не має статусу сторони чи учасника відокремленого позовного провадження у справі №904/2684/25(904/5655/25); оскаржуваною ухвалою питання про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ "Полтаваенергозбут" не вирішувалось і відсутні судження про них.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

ТОВ "Полтаваенергозбут" подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2026 у справі № 904/2684/25(904/5655/25) та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Скаржник не погоджується з оскаржуваною ухвалою з підстав неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, а тому висновки судом апеляційної інстанції є помилковими та передчасними.

Вважає не врахування апеляційним судом, що прийняття АТ "Криворізький залізорудний комбінат" зобов`язання з виплат за мировою угодою суперечить законодавству та призведе до зменшення активів вказаного підприємства, що негативно вплине на спроможність боржника виконувати грошові зобов`язання перед конкурсними кредиторами, зокрема і перед ТОВ "Полтаваенергозбут", призвело до помилкового висновку про закриття апеляційного провадження.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень. 

Позиція Верховного Суду 

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження на підставі вимог пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України (встановлення судом після відкриття апеляційного провадження обставин того, що оскарженим судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги, який не є учасником справи, не вирішувалося).

Верховний Суд дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права і вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких міркувань. 

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

До основних засад судочинства належить, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

ГПК України у статтях 17, 254 надає право на апеляційне оскарження учасникам справи, а також особам, які не брали участі у справі, але лише за умови, що суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Верховний Суд звертає увагу, що оскаржуване незалученою особою судове рішення повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

При цьому особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Наведене означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

З огляду на викладене після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, суд апеляційної інстанції повинен перш за все з`ясувати наявність чи відсутність вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси, обов`язки зазначеної особи. Встановлення наявності вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення.

Верховний Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.04.2026 у справі № 910/14606/21, відповідно до яких саме по собі встановлення судом певних обставин чи наведення суджень, які можуть опосередковано впливати на інтереси особи, яка не брала участі у справі, не означає вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у розумінні статей 17, 254 ГПК України. 

Верховний Суд також бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2026 у справі №922/5241/21, відповідно до якої, вирішуючи питання про те, чи є судове рішення таким, що ухвалене про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі, необхідно з`ясувати, чи містить таке рішення висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, а також чи має воно для неї обов`язковий характер. 

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи можуть міститися як у мотивувальній, так і у резолютивній частині рішення, однак такі висновки мають різне значення, зокрема з огляду на їх обов`язковість. 

При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що будь-які висновки суду, викладені у мотивувальній частині рішення, яким вирішується приватноправовий спір, не мають для особи, яка не брала участі у справі, зобов`язуючого значення та не є рішенням про її права, інтереси та (або) обов`язки. 
Натомість лише резолютивна частина рішення містить присуд, який в силу обов`язковості судового рішення є обов`язковим до виконання, а відтак може свідчити про вирішення судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи. 

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що втручання особи, яка не брала участі у справі, в остаточне судове рішення з підстав незгоди з викладеними у ньому судженнями, які не мають щодо неї обов`язкового характеру, є неприпустимим.

Разом з тим у справах про банкрутство питання щодо права кредитора на оскарження судового рішення у відокремленому спорі має оцінюватися з урахуванням особливостей провадження у справах про банкрутство та характеру впливу відповідного спору на права та інтереси кредиторів боржника.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2019 у справі №910/9535/18, від 18.07.2023 у справі № 911/1707/18(911/2858/21) та від 22.05.2025 у справі №908/1390/19(908/2964/21), зазначав, що кредитор боржника може оскаржувати судові рішення у відокремлених спорах у межах справи про банкрутство, якщо результат розгляду такого спору безпосередньо впливає на склад ліквідаційної маси, склад кредиторів або обсяг задоволення кредиторських вимог.

Отже, сам по собі статус кредитора боржника не є безумовною підставою для апеляційного оскарження будь-якого судового рішення, ухваленого у межах справи про банкрутство. Необхідним є встановлення безпосереднього впливу такого рішення на права та інтереси відповідного кредитора, а також у справі про банкрутство необхідно враховувати поведінку кредитора (пасивна/активна) до постановлення відповідного рішення, момент набуття скаржником статусу кредитора у справі про банкрутство. 

Верховний Суд враховує, що оскаржувана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 постановлена за результатами розгляду відокремленого позовного провадження у межах справи про банкрутство АТ "Криворізький залізорудний комбінат".

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 за своєю процесуальною формою провадження у справі про банкрутство складається з двох частин.

Перша - включає в себе основне провадження, спрямоване на вирішення головного завдання - задоволення грошових вимог кредиторів шляхом застосування спеціальних судових процедур: для юридичних осіб - розпорядження майном, санації і ліквідації; для фізичних - реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника.

Друга частина складається з додаткового або відокремленого від основного процесу провадження. У відокремленому провадженні вирішуються майнові спори, стороною яких є боржник. Завдання такого провадження полягає у збереженні й поповненні активів або конкурсної маси боржника.

Отже, спори, які розглядаються в межах справи про банкрутство в позовному провадженні, мають самостійний предмет, склад учасників та розглядаються за правилами позовного провадження, встановленими ГПК України.

Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що склад учасників провадження у справі про банкрутство та склад учасників відокремленого позовного провадження не є тотожними. Учасниками такого позовного провадження є особи, визначені статтями 41, 45 ГПК України, тоді як сам по собі статус кредитора боржника не надає особі статусу учасника кожного спору, що розглядається в межах справи про банкрутство.

Господарський суд апеляційної інстанції правильно вказав, що учасниками відокремленого позовного провадження у справі № 904/2684/25(904/5655/25) є АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" (позивач), АТ "Криворізький залізорудний комбінат" (відповідач) , а також розпорядник майна АТ "Криворізький залізорудний комбінат" арбітражний керуючий Юринець А.В. як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 

ТОВ "Полтаваенергозбут" не є учасником спірних відносин, оскільки позовні вимоги виникли із договору розподілу електричної енергії, що укладений між позивачем і відповідачем. Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 питання про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ "Полтаванергозбут" не вирішувалось і відсутні судження про них.

Апеляційний суд встановив, що позовні вимоги АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" є поточними грошовими вимогами до боржника, що не заперечується скаржником, на які не розповсюджується мораторій на задоволення вимог кредиторів, що був введений ухвалою суду про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ "Криворізький залізорудний комбінат" від 09.06.2025 та які обґрунтовано в межах закону розглядаються в окремому позовному провадженні.

Разом з тим, позивачем також заявлені конкурсні грошові вимоги до боржника, розгляд яких здійснюється господарським судом в основному провадженні справи про банкрутство ТОВ "Криворізький залізорудний комбінат".

За таких обставин, апеляційний суд виснував, що мирова угода у відокремленому провадженні у цій справі не впливає на реєстр конкурсних кредиторів, не змінює порядок чи черговість задоволення їх вимог, не зменшує ліквідаційну масу, не створює преференцій одному кредитору за рахунок інших та не змінює балансу між кредиторами.

Верховний Суд також враховує, що ТОВ "Полтаваенергозбут" є кредитором боржника з 05.08.2025 (ухвала про визнання грошових вимог), тобто набуло такого статусу до подання цього позову та постановлення оскаржуваної ухвали, що свідчить про наявність у нього можливостей для реалізації відповідних процесуальних прав, якими скаржник не скористався.

Верховний Суд зауважує, що кредитори боржника не позбавлені права звернутися до суду із заявою про залучення їх до участі у відокремленому спорі як третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору у порядку статті 50 ГПК України, якщо рішення у такій справі може вплинути на їх права чи обов`язки. 

Саме на це звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18.07.2023 у справі №911/1707/18(911/2858/21), правовий висновок у якій стосується права кредитора порушити перед судом питання про залучення його до участі у справі та обов`язку суду надати оцінку відповідному клопотанню.

Однак, будучи кредитором боржника ТОВ "Полтаваенергозбут" не порушувало питання про своє залучення до участі у справі як третьої особи, хоча процесуальний закон надавав йому можливість заявити про такі інтереси та брати участь у розгляді відповідного спору ще на стадії його розгляду судом першої інстанції.

Обґрунтовуючи наявність у нього права на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 ТОВ "Полтаваенергозбут" зазначає, що прийняття АТ "Криворізький залізорудний комбінат" зобов`язання з виплат за мировою угодою, призведе до зменшення активів вказаного підприємства, що негативно вплине на спроможність боржника виконувати грошові зобов`язання перед конкурсними кредиторами, зокрема і перед ТОВ "Полтаваенергозбут".

Водночас, наведені скаржником міркування ґрунтуються на припущеннях щодо можливих майбутніх наслідків та потребують настання низки додаткових юридичних обставин, які не були предметом розгляду у цій справі.

Доводи скаржника про можливий вплив постановленої ухвали на оцінку заінтересованості ТОВ "Полтаваенергозбут" або на спроможність виконання зобов`язань перед ним також не свідчать про вирішення оскаржуваною ухвалою питання про права, інтереси чи обов`язки ТОВ "Полтаваенергозбут", оскільки такі питання не були предметом розгляду у цій справі та не вирішувалися судом першої інстанції.

Наведені скаржником доводи свідчать лише про можливий опосередкований вплив результату спору на інші правовідносини, що саме по собі не підтверджує вирішення оскаржуваним рішенням питання про права, інтереси чи обов`язки ТОВ "Полтаваенергозбут" з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21.

Відтак, встановивши після відкриття апеляційного провадження, що ТОВ "Полтаваенергозбут" не є стороною спірних відносин; як кредитор боржника не звертався до суду першої інстанції з відповідною заявою в установленому ГПК України порядку для залучення у справу №904/2684/25 (904/5655/25) як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; не має статусу сторони чи учасника відокремленого позовного провадження у справі №904/2684/25(904/5655/25); ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 питання про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ "Полтаваенергозбут" не вирішувалось і відсутні судження про них, апеляційний господарський суд правомірно закрив відповідне апеляційне провадження на підставі приписів пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

Наведені скаржником правові висновки не спростовують правильності застосування судом апеляційної інстанції положень статей 17, 254 та пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України та не свідчать про неправильність висновків щодо відсутності підстав для розгляду поданої ним апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, оскаржена ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2026 у цій справі постановлена відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням актуальної практики Верховного Суду, натомість доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права колегія суддів відхиляє з підстав необґрунтованості. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржену ухвалу апеляційного суду, Верховний Суд не встановив порушення чи невірного застосування норм права, на які посилався скаржник.

На підставі викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та необхідність залишення оскаржуваної у цій справі ухвали суду апеляційної інстанції без змін.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2026 у справі №904/2684/25 (904/5655/25) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік 
Судді С. В. Жуков
В. І. Картере