ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/610/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1)
до Комунального підприємства "Дмитрівка Водоканал" (08112, Київська обл., Бучанський р-н, с. Дмитрівка, вул. Садова, буд. 2)
про стягнення 14351,32 грн. заборгованості,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі – позивач, АТ "Укртрансгаз") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Дмитрівка Водоканал" (далі – відповідач, КП "Дмитрівка Водоканал") про стягнення 14351,32 грн. заборгованості, у тому числі – 13877,16 грн. компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, 193,42 грн. 3% річних та 280,74 грн. інфляційних втрат.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акту звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, зокрема, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.
Оскільки відповідач здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи в обсязі 14,040 тис.м.куб у березні 2017 року без поданих постачальником газу номінацій, вартість вказаного обсягу газу компенсується відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», у зв`язку з чим позивачем і подано позовну заяву до відповідача про стягнення 13877,16 грн. компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у березні 2017 року за період з березня 2025 року по лютий 2026 року, 193,42 грн. 3% та 280,74 грн. інфляційних втрат.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою позовною заявою підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2026 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Вказану ухвалу було отримано позивачем та відповідачем 09.03.2026 р., що підтверджується довідками про доставку електронного листа в системі ЄСІТС.
У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.
20.03.2026 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 20.03.2026 р. (вх. № 4757/26 від 20.03.2026 р.), за змістом якого останній не погоджується із позовними вимогами та зазначає, що ТОВ «Дмитрівка Комунсервіс», правонаступником якого є КП «Дмитрівка Водоканал», уклало із ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договори про постачання природного газу від 23.09.2016 р. № 1594/1617-ТЕ-17-27 та від 14.09.2016 р. № 1831/1617-БО-17. Природний газ постачався до ТОВ «Дмитрівка Комунсервіс» в рамках вказаних договорів. ТОВ «Дмитрівка Комунсервіс» не здійснювало відбір природного газу інакше, ніж у рамках договорів, укладених із ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та не здійснювало відбір газу поза виділеними постачальником номінаціями, тому вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
23.03.2026 р. до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заву № 1001ВИХ-26-1616від 23.03.2026 р. (вх. № 4934/26 від 23.03.2026 р.), за змістом якої останній зазначає, що компенсація вартості природного газу позивачу здійснюється за використаний природний газ протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, а також послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу. Таким чином, для спростування позовних вимог, відповідач мав подати докази подання постачальником номінацій на зазначені обсяги природного газу та акти приймання-передачі природного газу, підписані між постачальником природного газу і відповідачем, однак, вказані докази не були подані відповідачем, що свідчить про наявність підстав для стягнення заборгованості на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».
У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» до 31.12.2019 р. виконувало функції оператора газотранспортної системи (оператор ГТС) – суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), що передбачено п. 19 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про ринок природного газу».
Комунальне підприємство «Дмитрівка Водоканал», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Дмитрівка комунсервіс» (відповідно до запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення від 03.03.2025 р., номер запису 1 010 391 4500 00003774), є споживачем - юридичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (далі – споживач) (п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»). 
Для здійснення діяльності з виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню відповідач використовував природний газ, який відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 р. (зі змінами та доповненнями), і мав право у визначений період купувати природний газ для всіх категорій використання у НАК «Нафтогаз України».
При цьому, відповідач є захищеним споживачем природного газу у розумінні п. 10 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/17» було покладено на НАК «Нафтогаз України» обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювального сезону 2016/17 безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах, у тому числі, відповідачу. 
23.09.2016 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дмитрівка комунсервіс» (споживач) було укладено договір постачання природного газу № 1594/1617-ТЕ-17-27 (далі – договір 1), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 договору 1).
Згідно з п. 2.1 договору 1, постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 90,4 тис. куб. м, у тому числі за місяцями, зокрема жовтень – 5,2 тис. куб. м, листопад – 14,0 тис. куб. м, грудень – 19,0 тис. куб. м, січень – 20,0 тис. куб. м, лютий – 19,0 тис. куб. м, березень – 13,2 тис. куб. м.
14.09.2016 р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дмитрівка комунсервіс» (споживач) було укладено договір постачання природного газу № 1831/1617-БО-17 (далі – договір 2), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами (п. 1.2 договору 2).
Згідно з п. 2.1 договору 2 постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 26,8 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема жовтень – 2,5 тис. куб. м, листопад – 3,7 тис. куб. м, грудень – 5,9 тис. куб. м, січень – 5,6 тис. куб. м, лютий – 5,8 тис. куб. м, березень – 3,3 тис. куб. м.
Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі (п. 3.1 договорів).
Пунктом 3.2 договорів встановлено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу, на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділу 13 договору.
Відповідно до п. 3.4 договорів, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Згідно з п. 4.1 договорів, кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 р.
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 р. до 31.03.2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договорів).
Відповідно до звіту AT «Київоблгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках та зведеного реєстру AT «Київоблгаз» про фактичний обсяг розподілу природного газу по споживачах за березень 2017 р., ТОВ «Дмитрівка комунсервіс» у березні 2017 року з газотранспортної системи було відібрано газ обсягом 14,040 тис.куб.м.
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.03.2020 р., яке залишено в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 р. у справі № 911/2315/19, встановлено, що спірний обсяг природного газу (14,040 тис. куб. м., спожитий відповідачем в березні 2017 року) не є безпідставно отриманим майном, відтак у відносинах щодо його споживання та оплати не може бути застосовано ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.
Рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2023 р. у справі № 911/2640/22 встановлено обставини щодо споживання відповідачем в березні 2017 року природного газу в обсязі 14,040 тис.куб.м. без номінацій та стягнуто з відповідача частину компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу в березні 2017 року за період з жовтня 2021 року по жовтень 2022 року. 
Рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2025 р. у справі № 911/903/25 стягнуто з відповідача частину компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу в березні 2017 року за період з листопада 2022 року по лютий 2025 року.
Оскільки, відповідач повністю не розрахувався з позивачем за відібраний у березні 2017 року природний газ за період з березня 2025 року по лютий 2026 року, позивач і звернувся з даним позовом до суду.
Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з ст. 5 розділу 1 глави І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 р., номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період.
Відповідно до статті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.
Отже, подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для споживання природного газу. Це зумовлено тим, що газотранспортна система є технологічним комплексом, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу (частина 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»). А функції з транспортування, розподілу та постачання природного газу розділені між різними суб`єктами ринку. Зазначене зумовлює необхідність координації та співпраці таких суб`єктів.
Відповідно до Ліцензії НКРЕКП Серії АЕ № 194511 від 28.02.2013 р. АТ «Укртрансгаз» до 31.12.2019 р., тобто до часу створення та початку функціонування окремого суб`єкта на ринку природного газу України оператора ГТС, виконувало функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
Частиною 1 статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.
Такі спеціальні обов`язки визначені Кабінетом Міністрів України, зокрема, у постанові № 758 від 01.10.2015 р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (із подальшими змінами та доповненнями), яка відповідно до п. 5 останньої набирає чинності з 1 жовтня 2015 року та діє до 1 квітня 2017 року (далі – Постанова № 758).
Відповідно до вказаної постанови, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було зобов`язане постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів. До таких виробників належав і відповідач. Незважаючи на це, постачання природного газу повинно було відбуватися з урахуванням вимог, які визначалися чинними нормативно-правовими актами: Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГТС.
З метою запровадження комплексу організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, в Україні ухвалено Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730-VIII від 03.11.2016 р. (далі – Закон № 1730-VIII), а згодом Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 р. № 1639-IX (далі – Закон № 1639-IX).
Оскільки на практиці виникали ситуації, коли ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не подавало номінацій оператору ГТС, а виробники теплової енергії продовжували споживати природний газ, АТ «Укртрансгаз» довелося балансувати газотранспортну систему за рахунок власного природного газу. Враховуючи ці обставини, законодавець визначив умови та суб`єкта ринку природного газу, якому споживач повинен сплатити вартість спожитого природного газу за відсутності підтверджених номінацій, адже не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартості.
Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 р. № 1639-IX було внесено зміни до Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730-VIII від 03.11.2016 р., розширивши сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 в новій редакції, відповідно до якої дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 1730-VIII, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.
Частиною 3 ст. 8 Закону № 1730-VIII встановлено, що обсяги природного газу, зазначені у частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-природного газу за відповідний період.
З долучених до матеріалів справи реєстрів обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Київоблгаз» в березні 2017 року вбачається, що загальний обсяг використаного КП «Дмитрівка комунсервіс» у березні 2017 року складає 14,040 тис. куб. м.
Водночас, як слідує з наявного в матеріалах справи, реєстру реалізації природного газу за прямими договорами НАК "Нафтогаз України" теплопостачальним підприємствам за березень 2017 року, обсяги відібраного ТОВ «Дмитрівка комунсервіс» у березні 2017 року газу об`ємом 14,040 тис.куб.м. не включено до такого реєстру.
Доказів надання АТ «НАК «Нафтогаз України» відповідачу номінацій на зазначені обсяги природного газу, як і доказів підписання між ними актів приймання-передачі природного газу на постачання у березні 2017 року газу об`ємом 14,040 тис.куб.м., суду не надано.
Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2023 р. у справі № 911/2640/22 встановлено обставини щодо споживання відповідачем в березні 2017 року природного газу в обсязі 14,040 тис.куб.м. без номінацій та стягнуто з відповідача частину компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу в березні 2017 року за період з жовтня 2021 року по жовтень 2022 року, а рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2025 р. у справі № 911/903/25 стягнуто з відповідача частину компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу в березні 2017 року за період з листопада 2022 року по лютий 2025 року.
З урахуванням усього зазначеного вище, суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідач у березні 2017 року здійснив відбір природного газу обсягом 14,040 тис. куб. м. з газотранспортної системи без поданих постачальником, підтверджених оператором ГТС номінацій, що порушує приписи ст. 1 розділу 3 гл. І Кодексу ГТС.
Суд враховує, що відбір природного газу КП «Дмитрівка комунсервіс» обсягом 14,040 тис. куб. м. відбувся упродовж періоду, визначеного ч. 2 ст. 8 Закону № 1730-VIIІ, а саме - у березні 2017 року.
У зв`язку з наведеним, у відповідача виникли зобов`язання, передбачені ч. 2 ст. 8 Закону № 1730-VIIІ, щодо компенсації особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року (тобто АТ «Укртрансгаз»), протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами вартість відібраних у березні 2017 року без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.
У той же час, доказів повної оплати спожитого у березні 2017 року природного газу в обсязі 14,040 тис. куб. м. будь-якому з учасників ринку природного газу, зокрема, на рахунок постачальника природного газу АТ «НАК «Нафтогаз України» , відповідач до суду не надав. 
Враховуючи, що спожитий відповідачем газ в обсязі 14,040 тис. куб. м не був оплачений жодному з учасників ринку природного газу, правова підстава, з якою позивач звернувся до суду, є правомірною та доведеною, у зв`язку з чим в силу вимог Закону України № 1730-VIII (зі змінами, внесеними Законом України № 1639-IX) у відповідача виникло зобов`язання компенсувати (оплатити) позивачу вартість відібраних у березні 2017 року без номінацій обсягів природного газу на умовах частини 2 ст. 8 Закону № 1730-VIII.
Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону № 1730-VIII (зі змінами та доповненнями), обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.
Відповідно до п. 16 Положення № 758, НАК «Нафтогаз України» у період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, та населенню в розмірі 4942,00 грн. без ПДВ за 1000 куб. метрів.
Крім того, Господарський суд Київської області у рішеннях від 16.05.2023 р. у справі № 911/2640/22 та від 15.10.2025 р. у справі № 911/903/25, встановив, що ціна компенсації (оплати) 4942,00 грн за тис. куб. м (без ПДВ та без тарифу на транспортування) позивачем була визначена на підставі інформації АТ «НАК «Нафтогаз України» № 23/4-1305-21 від 22.11.2021 р.
За розрахунком позивача вартість відібраних відповідачем без номінацій обсягів природного газу у березні 2017 року в обсязі 14,040 тис. куб. м. за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів загалом складає 83262,82 грн. з ПДВ, виходячи із регульованої ціни для виробників теплової енергії в розмірі 4942,00 грн. без ПДВ за 1000 куб. метрів.
Отже, розмір щомісячної оплати, починаючи з 01.10.2021 р., вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 1156,43 грн. з ПДВ.
Відтак, беручи до уваги наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, обставини даної справи та обставини, встановлені судовими рішенням у справах №№ 911/2640/22, 911/903/25, відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021 р., компенсувати позивачу вартість відібраного у березні 2017 року без номінацій обсягу природного газу щомісячно по 1156,43 грн.
Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, який був чинний на дату виникнення спірних правовідносин, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Рішеннями Господарського суду Київської області у справах №№ 911/2640/22, 911/903/25 стягнуто з відповідача частину компенсації відібраних без номінацій обсягів природного газу в березні 2017 року за період з жовтня 2021 року по лютий 2025 року.
Разом з цим, відповідач продовжує порушувати свої обов`язки, покладені на нього приписами ст. 8 Закону № 1730-VIII, у зв`язку із чим у нього виникла нова заборгованість зі сплати (компенсації) вартості відібраних ним обсягів природного газу за 12 рівних місячних платежів за період з березня 2025 року по лютий 2026 року (12/72 рівних щомісячних платежів), розмір якої станом на дату подання позову становить 13877,16 грн. (1156,43 грн. х 12).
Станом на час розгляду справи, строк оплати за період з березня 2025 року по лютий 2026 року (тобто 12 платежі із 72 рівних щомісячних платежі) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок компенсації за вказаний період, суд встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Крім суми основної заборгованості, позивач також просив стягнути з відповідача 193,42 грн. 3% річних та 280,74 грн. інфляційних втрат за період від 01.04.2025 р. до 04.03.2026 р., нарахованих на суму основної заборгованості.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3% річних у розмірі 193,42 грн., нарахованих на суму 13877,16 грн. за період від 01.04.2025 р. до 04.03.2026 р., та інфляційних втрат у розмірі 280,74 грн., нарахованих на суму 13877,16 грн. за період від 01.04.2025 р. до 04.03.2026 р., які, за висновком суду, є арифметично вірними та обґрунтованими. 
З огляду на вищезазначене та беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ "Укртрансгаз" у повному обсязі.
Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального підприємства "Дмитрівка Водоканал" (08112, Київська обл., Бучанський р-н, с. Дмитрівка, вул. Садова, буд. 2, код 35519449) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801) 13877 (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 16 коп. основного боргу, 193 (сто дев`яносто три) грн. 42 коп. 3% річних, 280 (двісті вісімдесят) грн. 74 коп. інфляційних втрат, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складене 26.08.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна