Справа № 752/12850/26 
Провадження №: 3/752/4163/26 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Вдовиченко О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду м. Києва 19 травня 2026 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП, та на підставі автоматизованого розподілу справ розподілені судді Вдовиченко О.О. для розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час освітнього процесу в навчальному закладі школи І-ІІІ ступеня ім. Корольова за адресою: м. Київ, вул. Стельмаха 9, будучи учасником освітнього процесу, учнем 2-А класу, систематично здійснював булінг (цькування), відносно однокласниці, малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інших учнів навчального закладу, що полягало у фізичному та психологічному насильстві, а саме: 15.12.2025, 13.02.2026, 06.04.2026, 07.04.2026, 08.04.2026, 09.04.2026, 20.04.2026, 21.04.2026, 22.04.2026, щодо малолітньої ОСОБА_4 , штовхав, ставив підніжки, умисно забирав особисті речі (шкільний пенал, телефон), наніс удар рукою по голові, завдавши фізичний біль без нанесення тілесних ушкоджень, також висловлювався нецензурними словами, висловлював образи та погрози, за що не бачив сенсу вибачатись за свої дії зі слів малолітнього ОСОБА_2 , принижував честь та гідність, негативно вплинуло на емоційний стан, внаслідок чого мала бути заподіяна шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, заперечила проти обставин, що зазначені в протоколі, пояснила, що інший учень провокував та бив ОСОБА_5 , після чого він хотів його вдарити у відповідь але випадково влучив у ОСОБА_3 , крім того після даного інциденту весь клас почав цькувати ОСОБА_5 , перед мамою ОСОБА_6 вибачалась та пропонувала оплатити лікування.
Також в судове засідання з`явилась представник ОСОБА_1 - адвокат Скрипка І.М., яка подала клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 2 ст. 247 КУпАП.
Крім того, до суду надійшла заява від ОСОБА_7 про розгляд справи без її участі, відмову від заяви та закриття провадження, в якій зазначила, що наразі ситуація повністю вирішена: діти більше не навчаються в одному класі, конфлікт вичерпано. Будь-яких претензій до іншої сторони не має.
Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне.
Частина 1 ст. 173-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.
Відповідно до абз. 3-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Типовими ознаками булінгу (цькування) е: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.
Нормами ч. 1 статті 8 Закону України «Прю охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. вони є;
Протокол про адміністративне правопорушення є одним з джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому дотримання правил щодо його складання є обов`язковим.
Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.
Натомість протокол про адміністративне правопорушення містить загальні фрази щодо «вчинення фізичного та психологічного насильства», без зазначення того, в яких саме діях кривдника виразилось вчинення такого насильства, а також «учасників освітнього процесу».
При цьому, здійснення булінгу щодо кожної окремої особи фактично с окремими та різними правопорушеннями та потребує окремого складання протоколу щодо виявлення кожної потерпілої від булінгу особи.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не містить усі необхідні відомості, аби він міг вважатися належним та достатнім актом обвинувачення, яким встановлені усі необхідні обставини справи, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, а документи, що долучені до нього, достатніми та належними доказами провини ОСОБА_2 .
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно вчинення ОСОБА_1 № 883188 від 12.05.2026 року про адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та додані до нього матеріали не містять доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_8 булінгу (цькування) відносно ОСОБА_3 . В зібраних матеріалах зафіксовані якісь окремі конфліктні ситуації з різними учнями 2-А класу, які не мають ознак системності і ці дії не є булінгом у відповідності до Закону України «Про освіту».
Згідно ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
ОСОБА_1 добре виховує свого малолітнього сина, учить поважати права інших людей, дбає про його усесторонній розвиток, цікавиться навчанням сина, забезпечує йому належні умови проживання, дбає про його здоров`я та моральний розвиток.
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї, складений фахівцем Голосіївського районного в м. Києві центру соціальних служб від 09.03.2026 року ОСОБА_9 забезпечений усім необхідним, в п. 8 зазначено, що батьки належно виконують свої батьківські обов`язки.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з що вчиненню законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі причин та умов, спричиняють додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 7 КУПАП зазначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами про справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 відсутні дані про навмисне фізичне і психологічне насильство з боку її сина до ОСОБА_3 , оскільки 30.04.2026 року він випадково вдарив ОСОБА_6 і не мав жодного умислу наносити її тілесні ушкодження, оскільки конфлікт виник між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 .
Відповідно до п. 1. ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, в наявних матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 вчиняв булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, що утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, вина ОСОБА_1 не може грунтуватись на доданих до матеріалів доказах, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 173-4, 245, 251, 279, 280, 283, 284 КУпАП України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Вдовиченко